Справа № 943/549/22                                Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б. 
Провадження № 33/811/808/22                  Доповідач: Гончарук Л. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       03 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Гончарук Л.Я., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Кунтого Н.О., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Буського районного суду Львівської області від 01 липня 2022 року, 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 гривень в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 гривень в користь держави.
Згідно постанови, 13 травня 2022 року близько 11 год. 52 хв. по місцю свого проживання по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив словесний конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_2 , під час якого голосно викрикував, ображав її нецензурними словами, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить оскаржувану постанову судді скасувати, а провадження у даній справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вказує, що у протоколі про адміністративне правопорушення ВАБ №795768 від 16.05.2022 р. і в оскаржуваній постанові суду не зазначено об`єктивну сторону вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, зокрема не вказано жодної кваліфікуючої ознаки, що передбачені у диспозиції статті, що ставиться йому у провину. Натомість як у протоколі, так і в постанові вказано, що він висловлювалася нецензурною лайкою, проте така кваліфікуюча ознака домашнього насильства v диспозиції ч.1 ст.173-2 КУпАП відсутня.
Наголошує, що він не вчиняв стосовно своєї дружини домашнє насильство психологічного характеру, оскільки самі по собі висловлювання нецензурною лайкою можуть бути доказами як мінімум двох ознак психологічного насильства, як от погрози чи образи, проте жодна із цих кваліфікуючих ознак домашнього насильства, що передбачені диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, не ставиться йому у провину. Більше того, п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що словесні образи чи погроз становлять домашнє насильство лише у випадку, якщо вони викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Підкреслює, що у своїй заяві в поліцію ОСОБА_3 не згадувала про те, що його слова викликали у неї побоювання, невпевненість чи завдали якоїсь шкоди. Немає згадки про це у протоколі про адміністративне правопорушення і у свідчення свідка ОСОБА_4 .
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку потерпілої про залишення постанови суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, згідно ч.1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, окрім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Підставою для розгляду справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності є протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до вимог ст. 251 КУпАП є джерелом доказів у справі.
Згідно ст. 278 КУпАП при підготовці до розгляду справи суддя повинен перевірити правильність складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Ст. 256 КУпАП встановлені вимоги щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення. Зокрема, у протоколі зазначаються: дата та місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків та потерпілих, якщо вони є та інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 173-2 КУпАП, яка ставиться ОСОБА_1 у провину, правопорушенням є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди.
Згідно протоколу серії ВАБ №795768 від 16 травня 2022 року про адміністративне правопорушення, так і судом першої інстанції встановлено, що 13 травня 2022 року близько 11 год. 52 хв. по місцю свого проживання по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив словесний конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_2 , під час якого голосно викрикував, ображав її нецензурними словами, чим могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю.
Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності та зміст постанови місцевого суду, апеляційний суд приходить до висновку, що як інспектором ДОП ВП№2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області Анкевич С.І., так і суддею під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції, вищезазначені вимоги закону дотримані не були, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Водночас в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що у неї виник з ОСОБА_1 конфлікт на побутовому рівні, в зв`язку з тим, що останній не оплачував комунальні послуги, ствердила, що ОСОБА_1 погроз їй не висловлював, нецензурних слів до неї не вживав.
В апеляційному суді ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_2 без причин викликала поліцію, крім цього 13.05.2022 р. вимагала в нього кошти на оплату комунальних послуг.
Відтак, оскільки матеріали справи крім протоколу, заяви та пояснень ОСОБА_2 інших доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_6 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП не містять, з врахуванням пояснень наданих апеляційному суду потерпілою ОСОБА_2 , слід прийти до висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч.1 ст.6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п.4 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що матеріали справи не містять доказів та не відображають усіх ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, при цьому суд позбавлений права самостійно відшукувати докази на користь обвинувачення, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу поставленого йому у вину адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а постанова судді судді Буського районного суду Львівської області від 01 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасуванню з прийняттям нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задоволити.
Постанову судді Буського районного суду Львівської області від 01 липня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення – скасувати та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                               Л.Я.Гончарук