ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року 
м. Черкаси   

Справа № 696/343/22		
Провадження № 22-ц/821/1240/22		
Категорія: 302070000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач: Кам`янська міська рада Черкаської області

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Кам`янської міської ради Черкаської області на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 12 липня 2022 року (ухвалене у приміщенні Кам`янського районного суду Черкаської області під головуванням судді Ніколенко О.Є., повний текст рішення виготовлено 12 липня 2022 року) у справі за позовом  ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради Черкаської області про визначення межі земельної ділянки, - 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

07 червня 2022 року ОСОБА_1  звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області із позовом до Кам`янської міської ради Черкаської області про визначення межі земельної ділянки, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що у 1970 році позивач від Кам`янського цукрового заводу отримав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з квартирою за цією ж адресою було виділено і земельну ділянку. У 2021 року, вказує позивач, він звернувся до Кам`янської міської ради про надання дозволу на приватизацію даної земельної ділянки.
Рішенням Кам`янської міської ради від 30 квітня 2021 року №5-33 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 .
Приватним підприємцем ОСОБА_2 було виготовлено відповідну документацію, в якій позивач згодом виявив, що вона виготовлена без визначення межі його частки земельної ділянки.
26 січня 2022 року та 03 травня 2022 року, вказує ОСОБА_1 він звернувся до Кам`янської міської ради із заявою про виділення комісії для встановлення меж землекористування в натурі.
11 травня 2022 року комісія Кам`янської міської ради здійснила вихід за місцем розташуванням земельної ділянки, проте, як вказує позивач, меж не визначила.
Оскільки, як зазначає ОСОБА_1 , в досудовому порядку встановити межі земельної ділянки не вдалося, він, з метою захисту своїх порушених прав власника земельної ділянки звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області із даним позовом та просив постановити судове рішення, яким зобов`язати Кам`янську міську раду провести розподіл земельної ділянки, визначивши на місцевості відведені ОСОБА_1 13/25 частки земельної ділянки від 0,2415 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 12 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.
Зобов`язано Кам`янську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 травня 2022 року (вхід. №228) та від 04 травня 2022 року (вхід №242) до міського голови Тірона В.І., щодо встановлення межових знаків в натурі для розподілу земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, в АДРЕСА_2 .
Стягнуто із Кам`янської міської ради на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що оскільки відповідач не довів належними та допустимими доказами неможливість визначення меж земельної ділянки та з акту виходу комісії від 11 травня 2022 року не вбачається, що присутні фактичні користувачі земельної ділянки, не погоджувалися із запропонованим комісією варіантом поділу, тому відповідач, будучи власником земельної ділянки, до якого звернувся позивач із заявою про встановлення меж користування земельною ділянкою, фактично усунувся від вчинення вказаних дій, не розглянув її по суті, та обмежився рекомендаціями щодо можливого поділу.
Враховуючи, що права позивача відповідачем були порушені фактично лише в межах заяв, з якими ОСОБА_1 звертався до відповідача, що стосується встановлення меж земельної ділянки, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 15 серпня 2022 року, Кам’янська міська рада, вважаючи рішення суду першої інстанції  незаконним, постановленим при неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, просила рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 12 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення керувався одними доказами та не брав до уваги інші, що свідчить про неповне з`ясування судом справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
На думку Кам`янської міської ради, суд прийшов до помилкових висновків відносно того, що відповідач усунувся від вчинення дій, не розглянув заяви позивача по суті та обмежився рекомендаціями щодо можливого поділу.
Вказує, що з акту комісії від 11 травня 2022 року чітко вбачається, що вихід на місце комісією було здійснено саме за заявами ОСОБА_1 від 03 травня 2022 №228 року та 05 травня 202 року №242.
Комісія, ознайомившись та опрацювавши документи на житловий будинок та інші нежитлові приміщення у їх відповідних частках, рекомендувала співвласникам будинку зробити розподіл земельної ділянки з врахуванням земельних ділянок спільного користування, необхідних для в`їзду, проїзду та безперешкодного руху власників будинку до своїх будівель та споруд на території подвір`я. 
Крім того, комісією запропоновано скористатись одним із варіантів порядку користування земельної ділянкою, визначеним судовим експертом при розгляді цивільної справи №2307/1688/12 про виділення в натурі у власність земельної ділянки.
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запропоновано земельну ділянку в роздільне користування площею 0,1319 га. ОСОБА_6 запропоновано земельну ділянку площею 0,0759 га. ОСОБА_7 запропонована земельна ділянка площею 0,0264 га. В спільне користування запропонована земельна ділянка площею 0,0258 га. 
Як зазначає відповідач, встановити межові знаки по запропонованому варіанту комісією варіанту поділу позивач відмовився, а тому, результатом роботи комісії став акт, який фактично містить рішення щодо врегулювання земельного спору у вигляді рекомендацій співвласникам.
Таким чином, скаржник вважає, що Акт виходу комісії від 11 травня 2022 року є рішенням Кам`янської міської ради щодо земельного спору і відповідає усім вимогами ст. 159 ЗК України.
Крім того, Кам`янська міська рада звертає увагу, що суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, вийшов за межі позовних вимог, чим порушив норми процесуального права, визначені ч. 2 ст. 264 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7421692912021 від 01 вересня 2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером 7121810100:01:003:2087, що розташована по АДРЕСА_2 , має площу земельної ділянки 0,1000 га (а.с. 6).
Позивачем до матеріалів справи надано кадастровий план земельної ділянки 7121810100:01:003:2087 (а.с. 7).
Відповідно до акту виходу комісії по заяві ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , комісія рекомендувала ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взяти до уваги варіант поділу земельної ділянки, запропонований комісією виконавчого комітету Кам`янської міської ради, укласти та посвідчити нотаріально письмовий договір про розподіл земельної ділянки між співвласниками. У разі, якщо домовленості не буде досягнуто, звернутися до суду за вирішенням вказаного питання (а.с. 8-9).
Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 листопада 2010 року вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_8 є її чоловік ОСОБА_1 , спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: 13/125 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 ; будинок цегляний, жилою площею 1234,9 кв. метрів, загальною площею 252,6 кв. метрів (а.с. 16).
Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав №28564472 від 30 грудня 2010 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , на праві власності належить 13/125 частки ОСОБА_3 (а.с. 16 звор.).
Рішенням Кам`янської міської ради Черкаської області 5 сесія VII скликання від 30 квітня 2021 року №5-33 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у спільну часткову власність земельної ділянки по АДРЕСА_2 , в межах м. Кам`янки (а.с. 17).
Позивачем надано проект землеустрою щодо відведення у власність 13/25 частки від земельної ділянки площею 0,1000 га ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 18-34).
Також судом першої інстанції було досліджено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_3 (а.с. 35-39).

Позиція Черкаського апеляційного суду 

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, подана Кам`янською міською радою підлягає до задоволення,  виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Здійснюючи право на судовий захист, звертаючись до суду, особа повинна вказати суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
При вирішенні спору по суті, важливе значення має встановлення наявності у особи, яка звернулась із позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.
Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Поняття земельної ділянки, як об`єкта права власності, визначено у частині першій статті 79 ЗК України, як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частинами першою, другою статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 106 ЗК України передбачено, що спосіб закріплення спільних меж між земельними ділянками визначається за згодою власників таких земельних ділянок; витрати на встановлення спільних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Межовими знаками можуть бути природні чи штучні споруди і рубежі (річки, струмки, канали, лісосмуги, рослинні смуги, дерева, стежки, рівчаки, стіни, паркани, огорожа, шляхові споруди, бетонні або металеві стовпи, плити, моноліти, камені, інші споруди і рубежі), що збігаються із межею земельної ділянки або спеціально встановлюються на ній. Власник земельної ділянки, землекористувач має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння у встановленні спільних меж, а також встановлення або відновлення межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними; у разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду. У разі якщо межі земельних ділянок у натурі (на місцевості) збігаються з природними чи штучними лінійними спорудами, рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, рослинними смугами, шляхами, стежками, рівчаками, стінами, шляховими спорудами, парканами, огорожею, фасадами будівель, іншими лінійними спорудами, рубежами тощо) та раніше встановленими межами сформованих земельних ділянок, межові знаки можуть не встановлюватися. Місцезнаходження межових знаків у разі їх визначення або встановлення відображається у матеріалах землевпорядного проектування та геодезичних вишукувань, а також на кадастрових планах земельних ділянок.
Статтею 107 Земельного кодексу України визначено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки; якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.
За загальним правилом, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою; захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України, у тому числі, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Дослідивши матеріали справи, зокрема, надані позивачем документи в обґрунтування своїх позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку, про те, що відповідач фактично усунувся від вчинення дій, не розглянув по суті заяви ОСОБА_1 щодо встановлення межових знаків з метою розподілу земельної ділянки, яка є спільною сумісною власністю, та обмежився рекомендаціями щодо можливого поділу.
Як вбачається з акту комісії від 11 травня 2022 року, вихід на місце було здійснено саме за заявами ОСОБА_1 від 03 травня 2022 №228 року та 05 травня 202 року №242.
Комісія, ознайомившись та опрацювавши документи на житловий будинок та інші нежитлові приміщення у їх відповідних частках, рекомендувала співвласникам будинку зробити розподіл земельної ділянки з врахуванням земельних ділянок спільного користування, необхідних для в`їзду, проїзду та безперешкодного руху власників будинку до своїх будівель та споруд на території подвір`я. 
Крім того, комісією запропоновано скористатись одним із варіантів порядку користування земельної ділянкою, визначеним судовим експертом при розгляді цивільної справи №2307/1688/12 про виділення в натурі у власність земельної ділянки.
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запропоновано земельну ділянку в роздільне користування площею 0,1319 га. ОСОБА_6 запропоновано земельну ділянку площею 0,0759 га. ОСОБА_7 запропонована земельна ділянка площею 0,0264 га. В спільне користування запропонована земельна ділянка площею 0,0258 га. 
З викладеного слідує, що фактично Кам`янська міська рада, як орган, що уповноважений вирішувати земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, у межах та в спосіб встановлений законом розглянула звернення ОСОБА_1 щодо розподілу земельної ділянки та встановлення межових знаків від 03 та 04 травня 2022 року та надала відповідні рекомендації, зокрема, запропонувала кожному з користувачів окремі площі земельної ділянки в роздільне користування та визначила частину земельної ділянки для спільного користування.
При цьому, встановлення на місцевості меж землеволодінь і землекористувань, здійснення пов`язаних із цим робіт, складання необхідної для цього технічної та землевпорядної документації, тощо є змістом і елементами землеустрою – сукупності соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональної організації території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил (ст. 181, ст. 183 ч. 1 п.п. «а», «в», ст. 184 ч. 1 п.п. «а», «в», «д», «е», «ж», «з», «і» ЗК України, ст. 1, ст. 2 ч. 1 п. «в» Закону України «Про землеустрій» (Закон № 858-IV)).
Землеустрій здійснюється відповідно до закону суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом; суб`єктами землеустрою є: органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій, землевласники та землекористувачі; організація і здійснення землеустрою на території села належить до повноважень сільської ради; замовниками документації із землеустрою можуть бути землевласники і землекористувачі, а її розробниками - юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою (ст. 185 ЗК України, ст.ст. 4, 19, ст. 26 ч.ч. 1, 2 Закону № 858-IV).
За обставинами даної справи, належних правових підстав для покладення на відповідача, обов`язку встановлення межових знаків для позначення межі частини земельної ділянки позивача (обов`язку встановити або відновити в натурі цю межу) немає, водночас право встановити такі межові знаки відповідно до документації із землеустрою належить позивачеві, який може ним скористатися на свій розсуд.
Враховуючи викладені вище норми законодавства у їх поєднанні з обставинами справи, колегія суддів прийшла до висновку, що вимагати можна сприяння у відновленні межових знаків, а не їх відновлення, і це є прерогативою виконавця робіт – юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та мають сертифікованих інженерів-землевпорядників.
Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що у розумінні ст. 372 ЦК України питання поділу в натурі майна, що є у спільній сумісній власності, носить договірний характер з метою врахування інтересів всіх співвласників майна, і його вирішення в судовому порядку допускається лише у виключних випадках, а саме у разі порушення, невизнання чи оспорення прав одного із співвласників іншими.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про звернення позивача до інших співвласників про поділ земельної ділянки в позасудовому порядку. Також відсутні докази відмови співвласників від укладення такого договору згідно порядку, визначеного законодавством. Давши оцінку таким обставинам, апеляційний суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено порушення, невизнання чи оспорення його прав, як співвласника майна.
Оскільки сторони не позбавлені права добровільно укласти спільний договір про поділ майна, а стороною позивача не вчинено дій на позасудовий порядок врегулювання правовідносин сторін, то за таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними.
Разом з тим, частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд не звернув уваги, що питання поділу майна в натурі та встановлення межових знаків, що є у спільній сумісній власності підлягає вирішенню виключно із залученням до розгляду справи інших співвласників нерухомого майна.
Здійснивши аналіз матеріалів справи, встановлено, що позовна заява подана до Кам`янської міської ради, при цьому, до участі в справі не залучено у якості відповідачів інших користувачів (співвласників) земельної ділянки, яка підлягає розподілу. 
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви (ст. 175 ЦПК України) саме позивач визначає відповідачів у справі та зазначає зміст позовних вимог до кожного з них. Суд з власної ініціативи не вправі змінювати склад відповідачів у справі, а здійснює заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача за клопотанням/заявою позивача.
Позивач не змінював склад відповідачів у справі.
За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд не врахував, що незалучення позивачем до участі у справі в якості відповідачів інших співвласників нерухомого майна, унеможливлює вирішити спір у даній справі.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;   3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене із неправильним застосуванням норм матеріального та із порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи; воно не може залишатися в законній силі, підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд зробив висновок про скасування рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 12 липня 2022 року, то судові витрати, понесені Кам`янською міською радою за подання апеляційної скарги в сумі 1488,60 грн., необхідно компенсувати з Державного бюджету України у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»
Керуючись ст.ст. 141,374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Кам`янської міської ради Черкаської області – задовольнити.
Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 12 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Кам`янської міської ради Черкаської області про визначення межі земельної ділянки – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кам`янської міської ради Черкаської області про визначення межі земельної ділянки –– відмовити повністю.
Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь Кам`янської міської ради (код ЄДРПОУ 25872304, юридична адреса: Черкаська обл., м. Кам`янка, вул. Героїв Майдану, 37) 1488, 60 грн. судових витрат за подачу апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча          О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 10 жовтня 2022 року/