ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року	Львів	Справа № 300/536/22 пров. № А/857/9011/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Запотічний І.І.
суддя                                                     Хобор Р.Б.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу  Управління Держпраці в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року (головуючий суддя Тимощука О.Л., м.Івано-Франківськ) у справі №300/536/22 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області  про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, -
В С Т А Н О В И В:
25.01.2022 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови від 22.12.2021 №61-ФС про накладення штрафу у розмірі 65 000,00 грн за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.
Позов обґрунтовує тим, що спірна постанова прийнята на підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 01.12.2021 №090832, яким встановлено факт порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 законодавства про працю та зайнятість населення, є протиправною, оскільки до позивача, який використовує найману працю та є платником єдиного податку другої групи повинно було бути застосовано попередження, а не штраф.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №61-ФС від 22.12.2021.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області під час фактичної перевірки позивача встановлено факт порушення законодавства про працю, а саме  статей 21-24 Кодексу законів про працю України, на підставі чого складено акт та направлено на адресу Управління Держпраці в Івано-Франківській області. На підставі вищезазначеного акту відповідачем у встановлений Порядком №509 в редакції від 30.08.2019 строк за порушення законодавства про працю, винесено постанову про накладення штрафу. Апелянт вказує на те, що акт перевірки територіального органу ДПС, у ході якого виявлені порушення законодавства про працю, є самостійною підставою для накладення штрафу відповідно до  статті 265 Кодексу законів про працю України. На підтвердження зазначеної позиції щодо можливості накладення штрафу на підставі акта перевірки податкового органу вказав на численну судову практику, викладену, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі №380/1116/20, від 21.04.2021 у справі №260/586/20, у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021 у справі №300/88/21, від 02.11.2011 у справі №300/1620/21, від 21.12.2021 у справі №347/214/21 та рішеннях Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №300/798/21, від 20.12.2021 у справі №300/6183/21, від 22.12.2021 у справі №300/5209/21. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Позивач, відповідно до витягу №2493 з реєстру платників єдиного податку, сформованого Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 20.01.2022, з 01.01.2018 перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку 2 групи. Основними видами діяльності позивача є: 47.78 - роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, 68.20 - надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна та 47.19 - інші вид роздрібної торгівлі в неспеціалізовнаних магазинах.
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області 22.11.2021 провело фактичну перевірку магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якого склало акт (довідку) фактичної перевірки від 01.12.2021 №090832.
В акті перевірки, серед іншого, встановлено: використання праці найманих осіб без укладення трудового договору, а саме: відсутній трудовий договір між ФОП ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 .
Водночас, згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 , які надані під час складення акту, нею зазначено у графі «Місце роботи, посада, найменування роботодавця»: «магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 продавець, ОСОБА_1 », а у графі «проданий товар належить» зазначено « ОСОБА_1 »
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, листом «Про вжиття заходів» №13153/5/09-19-07-06-24 від 07.12.2021, направило на адресу Управління Держпраці в Івано- Франківській області, серед іншого, складений щодо ФОП ОСОБА_1 акт від 01.12.2021 №090832.
Листом від 09.12.2021 за №05-07/15-10/8136 позивачу надіслано письмове повідомлення про те, що Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області отримано акт (довідку) від 01.12.2021 №090832, складений за результатами проведеної фактичної перевірки, за результатами якої виявлено факт використання праці неоформлених працівників, що є підставою для накладення штрафних санкцій за порушення законодавства про працю відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України.
Т.в.о. начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області Смугою Іваном Ігоровичем прийнято Рішення №Р212 від 08.12.2021 щодо розгляду справи про накладення штрафу відповідно до статті 265 Кодексу законів про працю України за порушення вимог законодавства про працю, встановлених ГУ ДПС в Івано-Франківській області при проведенні фактичної перевірки від 01.12.2021 та вирішено провести розгляд справи 22.12.2021.
Управління Держпраці в Івано-Франківській області, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта перевірки Головного управління ДПС в Івано- Франківській області винесло постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №61-ФС від 22.12.2021, відповідно до якої за порушення вимог статей 21-24 КЗпП України, відповідальність за яке передбачено абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, накладено на позивача штраф у розмірі 65 000,00 грн.
Дану постанову направлено позивачу поштовим зв`язком 22.12.2021, що підтверджується копією фіскального чеку Укрпошти про відправлення рекомендованого листа №7601907396222  
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями частини 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Нормами  статті 43 Конституції України  кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (КЗпП України) працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Частиною 3  статті 24 КЗпП України  передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 2  статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Згідно з частиною 1  статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96  (Положення №96), є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно з пунктом 2 Положення №96, Держпраці у своїй діяльності керується  Конституцією  та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до  Конституції  та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Оглядаючи матеріали справи, суд апеляційної інстанції вказує, що спірна постанова про накладення штрафу прийнята на підставі акта (довідки) фактичної перевірки від 01.12.2021 №090832, складеного Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, яким встановлено порушення позивачем законодавства про працю. 
Щодо цього колегія суддів зазначає наступне.
Порядок проведення податковим органом фактичної перевірки регламентовано  статтею 80 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (ПК України), відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо) (пункт  80.6 статті 80 ПК України).
Відповідно до пункту  86.1 статті 86 ПК України  результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Відповідно до пункту  86.5 статті 86 ПК України  акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених  статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки.
Згідно з підпунктом  20.1.47 пункту 20.1 статті 20 ПК України  контролюючі органи, визначені підпунктом  41.1.1 пункту 41.1 статті 41  цього  Кодексу, мають право отримувати пояснення від роботодавців та/або їх працівників, та/або осіб, праця яких використовується без документального оформлення, під час проведення перевірок з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання податковим агентом податкового законодавства щодо оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом.
Оглядаючи матеріали справи, апеляційний суд звертає увагу, що спеціалістами ГУ ДПС в Івано-Франківської області під час проведення фактичної перевірки магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , встановлено порушення законодавства про працю, а саме, використання праці найманих працівників без укладення трудового договору. Трудова угода між позивачем та ОСОБА_2 не укладалася. У письмових поясненнях від 22.12.2021 ОСОБА_2 зазначила, що проходить стажування у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " 5 днів, режим роботи з 11 год. до 21 год., найменування роботодавця - ФОП ОСОБА_1 , заробітну плату не отримувала, а проданий товар, а саме пристрій ЕЕР ВАК. КЕ 350 за ціною 299,00 грн. належить ФОП ОСОБА_1 . Отже, аналіз вказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_2 здійснювала трудову діяльність, що притаманна саме продавцю товарів, на користь та в інтересах позивача, а саме здійснила реалізацію товару у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Таким чином, актом перевірки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 01.12.2021 №090832 підтверджується порушення позивачем законодавства про працю, а саме, допущення працівника до роботи без укладення трудового договору та неподання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіального органу ДПС за місцем обліку його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою  статті 265 Кодексу законів про працю України  та частинами другою - сьомою  статті 53 Закону України "Про зайнятість населення"  (далі - штрафи) визначено у Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженому  Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509  (Порядок №509).
Згідно з пунктом 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Згідно з пунктом 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
Відповідно до пункту 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (уповноважені посадові особи). Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта, на підтвердження правильності яких останній наводить численну судову практику, з приводу того, що акт перевірки територіального органу ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, є самостійною підставою для накладення штрафу відповідно до  статті 265 КЗпП України.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 не укладала трудовий договір з позивачем, а останній не повідомляв відповідні органи про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 . Отже, актом фактичної перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській області підтверджується порушення позивачем законодавства про працю, а саме, допущення працівника до роботи без укладення трудового договору. Крім цього, в матеріалах справи міститься копія запиту Державної служби України з питань праці від 21.12.2021 щодо поточного списку працівників страхувальника ОСОБА_1 . Цим запитом підтверджується, що згідно останнього актуального звіту по ЄСВ за формою Додаток 4, поданого страхувальником, встановлено, що позивач подавав повідомлення про початок роботи за період 01.04.2021 щодо працівників: ОСОБА_2 згідно наказу від 29.11.2021, дата початку роботи: 30.11.2021; ОСОБА_3 згідно наказу від 29.11.2021, дата початку роботи: 30.11.2021; ОСОБА_4 згідно наказу від 29.11.2021, дата початку роботи: 30.11.2021. З аналізованої інформації вбачається, що ФОП ОСОБА_1 повідомлення щодо прийняття на роботу ОСОБА_2 подано на підставі наказу від 29.11.2021, тобто на момент проведення 22.11.2021 Головним управління ДПС в Івано-франківської області фактичної перевірки позивачем наказ про прийняття на роботу ОСОБА_2 не видавався, повідомлення в податковий орган про прийняття на роботу не надсилалося. Факт виконання роботи ОСОБА_2 на момент проведення фактичної перевірки позивачем не заперечується.
Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 №378-IX, який набрав чинності 02.02.2020, внесено, зокрема, зміни до частини 2  статті 265 КЗпП України  - абзац 2 замінено двома новими абзацами.
Відповідно до абзаців 2 та 3 частини 2  статті 265 КЗпП України  юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження; вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
Апеляційний суд вказує, що на момент прийняття оскаржуваної постанови, після набрання чинності  Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 року №378-ІХ, за правопорушення встановлене частиною 2  статті 265 КЗпП України  передбачена інша санкція, зокрема, для юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження. Таким чином, законодавцем прийнято нормативно-правовий акт, який пом`якшує відповідальність особи.
Колегія суддів звертає увагу, що ФОП ОСОБА_1 , відповідно до витягу №2493 з реєстру платників єдиного податку, сформованого Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 20.01.2022, з 01.01.2018 перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку 2 групи. Апелянтом не доведено вчинення позивачем зазначеного правопорушення, зокрема допуск до роботи без оформлення трудового договору, повторно протягом двох років, тому виявлене 22.11.2021 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області порушення ФОП ОСОБА_1 статті 24 КЗпП України, а саме допуск до роботи особи без належного оформлення трудових відносин, є таким, що вчинене вперше. Відтак, враховуючи те, що позивач є фізичною особою-підприємцем, яка використовує найману працю та є платником єдиного податку 2 групи, а також те, що порушення статті 24 КЗпП України позивачем вчинене вперше, то при прийнятті оскаржуваної постанови у відповідача, в силу вимог абзаців 2 та 3 частини 2 статті 265 КЗпП України, не було підстав для застосування до ФОП ОСОБА_1 санкції у вигляді штрафу.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 року у справі № 300/536/22 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. І. Запотічний 	
 	 	Р. Б. Хобор