ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" листопада 2022 р.           Справа№ 910/952/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Скрипки  І.М. 
          Мальченко А.О. 

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля»
на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022
у справі №910/952/22 (суддя Пукшин Л.Г.)
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля»
про стягнення 122 160,00 грн,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» (далі, відповідач) про стягнення 122 160,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач по накладній №50484617 від 07.09.2021 невірно зазначив масу вантажу у вагонах    №66728254, №68748128, №68146646, що підтверджується комерційним актом №482803/200 від 12.09.2021, внаслідок чого у позивача виникло право щодо нарахування штрафу за невірно зазначену в накладній масу вантажу в розмірі 122 160,00 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі №910/952/22 позовні вимоги задоволено.
Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця" штраф у розмірі 122 160 грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що вантажовідправник неправильно зазначив масу вантажу в залізничній накладній №50484617 від 07.09.2021 у вагонах №66728254, №68748128, №68146646, про що працівниками станції Авдіївка    регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» було складено комерційний акт №482803/200 від 12.09.2021, який відповідає правилам складання актів, затверджених  наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334. Відповідальність вантажовідправника за вказані дії передбачена статтею 122  Статуту залізниць України  у вигляді штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, згідно зі статтею 118 Статуту залізниць, який за даним позовом складає 122  160,00 грн (за вагони №66728254,  №68748128, №68146646,     провізна плата складає 8  144,00 грн, відповідно штраф 8  144 х 5 + 8  144 х 5 + 8 144 х 5 = 122  160,00 грн) і підлягає стягненню з відповідача.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із прийнятим рішенням, 24.08.2022 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі №910/952/22 та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:
- суд першої інстанції не врахував, що розмір штрафу, який стягується, значно перевищує розмір провізної плати, а позивачу, при цьому, порушення зобов`язання відповідачем не завдало збитків. На переконання скаржника стягнення штрафу у заявленому розмірі не відповідає критерію співмірності, розмір штрафу повинен бути зменшений та становити не більше однієї провізної плати спірних вагонів та складати 24  432,00 грн.
- суд першої інстанції неправильно застосував норми Статуту залізниць України, а саме пункт 9 Правил складання актів, та зробив помилковий висновок, що комерційний акт №482803/200 від 12.09.2021 є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності фактичної маси вантажу з масою вантажу у вагонах №66728254,  №68748128, №68146646. Так, у доданому до матеріалів позивачем комерційному акті не зазначений стан захисного маркування вантажу (порушене маркування чи ні), який вказував би і на розкрадання вантажу в тому числі.
До апеляційної скарги апелянтом додано також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

04.10.2022 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.
У відзиві позивач наголосив на тому, що недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Також позивач звертає увагу, що відповідач не оскаржив в установленому порядку складання комерційних актів, які, як він вказує, не мають доказової сили. Також відповідач не звертався до суду з позовом по стягнення з позивача суми втраченого вантажу відповідно до статей 114, 127 Статуту залізниць України. Таким чином, на думку позивача, викладені доводи апеляційної скарги відповідача є намаганням уникнути відповідальності, передбаченої Статутом залізниць України.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» у справі №910/952/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Мальченко А.О., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/952/22. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі №910/952/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.
07.09.2022 матеріали справи №910/952/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі №910/952/22, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022  у справі №910/952/22, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі №910/952/22 на час апеляційного оскарження, розгляд апеляційної скарги, враховуючи частину 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), оскільки предметом розгляду у справі є вимоги про стягнення 122 160,00 грн, а відтак вказана справа відноситься до малозначних у розумінні положень пункту 1 частини 5 статті 12 та частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України; встановлено учасникам справи строк для подачі заяв по суті спору, інших заяв та клопотань.
У зв`язку із перебуванням судді Куксова В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/2811/22 від 20.09.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2022 справу №910/952/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Мальченко А.О., Скрипка І.М.
Враховуючи вищевикладене, з метою здійснення подальшого розгляду апеляційної скарги визначеним складом суду ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2022 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі №910/952/22 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Мальченко А.О., Скрипка І.М., розгляд справи №910/952/22 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
Повідомлення із електронними копіями ухвал Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 та 21.09.2022 у даній справі  були надіслані судом на зазначені в матеріалах справи електронні адреси сторін, що підтверджується роздруківкою електронного листування. 
Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 строків на подання сторонами документів, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції 

07.09.2021 зі станції Кривий Торець регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» на станцію Авдіївка    регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» було відправлено вагони №66728254, №68748128, №68146646 з вантажем - концентрат вугільний, згідно з накладною    №50484617 від 07.09.2021.
Відповідно до вказаної накладної, відправником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля», маса вантажу визначена вантажовідправником без участі представників залізниці, завантаження проводилося силами та засобами вантажовідправника, що підтверджується    відповідними відмітками у графах 24, 26, 28. Одержувачем за накладною є ПрАТ «Авдіївський КХЗ».
На станції призначення Авдіївка, за заявкою вантажоодержувача, на підставі статті 52  Статуту залізниць України  було проведено контрольне комісійне перевантаження вагонів, які прибули по накладній №50484617.
За результатами переважування вантажу у вказаних вище вагонах було виявлено розбіжності між даними, вказаними в накладній, а саме: у вагоні №667282254 - менше ваги зазначеної в документі на 3  850 кг, у вагоні №68748128 - менше ваги зазначеної в документі на 4  650 кг та у вагоні №681466646 - менше ваги зазначеної у документі на 3400 кг. 
Унаслідок вказаного працівниками станції Авдіївка    регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» було складено комерційний акт №482803/200 від 12.09.2021, яким підтверджено розбіжності фактичної маси вантажу з масою, яка вказана в накладній в сторону зменшення у вагонах №66728254, №68748128, №68146646 та зроблено запис у книзі обліку контрольних перезважувань.
Так, зі змісту комерційного акта №482803/200 від 12.09.2021 вбачається, що під час перевірки встановлено:
- у вагоні №  681466646    значиться вага: нетто 68 700 кг, тара 22  500 кг. При зважуванні виявилося: брутто 87  800 кг, тара 22 500 кг, нетто 65 300 кг, що менше ваги зазначеної у накладній на 3400 кг;
- у вагоні № 68748128 значиться вага: нетто 70 800 кг, тара 22  900 кг. При зважуванні виявилося: брутто 87  050 кг, тара 22 900 кг, нетто 66 150 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 4  650 кг;
- у вагоні у вагоні № 667282254 значиться вага: нетто 68 400 кг, тара 22  200 кг. При зважуванні виявилося: брутто 86  750 кг, тара 22 200 кг, нетто 64 550 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 3  850 кг. Вантаж прибув у справному вагоні, люка щільно зачинені, течі вантажу немає.
Звертаючись до суду з позовом у даній справі, позивач зазначає, що на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у загальному розмірі 122  160,00 грн за неправильне зазначення в накладній маси вантажу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Загальні умови перевезення на підставі частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. 
Аналогічні положення передбачено частиною 5  статті 307 Господарського кодексу України.
Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. 
Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі, Статут), останній визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом залізниць України регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (пункт 3 Статуту залізниць України).
Статтею 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.
Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також частиною 2 статті 307 Господарського кодексу України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.
Згідно зі статтею 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.
З матеріалів справи вбачається, що на станції відправлення маса вантажу була визначена вантажовідправником (Товариством з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля») без участі представників залізниці, завантаження проводилося силами та засобами вантажовідправника, що підтверджується    відповідними відмітками у графах 24, 26, 28. Одержувачем за накладною є ПрАТ «Авдіївський КХЗ».
За змістом пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу, покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами (пункт 105 Статуту).
Згідно пункту 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та  з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника,  крім заподіяних залізниці збитків і витрат,  стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Пунктом 122 Статуту передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта  стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.  При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Відтак, недотримання вимог, визначених  Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122  Статуту залізниць України.
При цьому, як вірно наголосив суд першої інстанції, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122  Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.
Отже, безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача про необхідність дослідження судом у спірних правовідносинах наявності у позивача збитків, завданих допущеним відповідачем порушенням, співмірності та розумності розміру заявленого до стягнення штрафу.
Згідно частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Так, згідно пункту 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.
Згідно пункту 9 Правил складання актів у комерційному акті детально описуються стан  вантажу  або багажу  і  обставини,  за  яких  виявлена незбереженість,  а також обставини,  які  могли  бути  причиною  виникнення  незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину  відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені.  Не  дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається,  чи правильно навантажений, розміщений  і  закріплений  вантаж,  а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів,  що  перевозяться у  відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження,   розміщення, закріплення  вантажу  в  акті  зазначається,  яке  порушення  було допущено. До першого примірника комерційного акта про псування вантажу при перевезенні в рефрижераторних   вагонах   з  додержанням температурного  режиму  додається  витяг  із  журналу   реєстрації температури.   Дані   про   температурний   режим   уносяться   до комерційного акта. Особи, які  склали  або  підписали  комерційний  акт  або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, 
несуть установлену законодавством відповідальність.
На підтвердження того, що вантажовідправник неправильно зазначив масу вантажу в залізничній накладній №50484617 від 07.09.2021 у вагонах №66728254, №68748128, №68146646 позивачем до матеріалів справи надано комерційний акт №482803/200 від 12.09.2021.
Відповідач в апеляційній скарзі заперечує належність як доказу вказаного акту, посилаючись на те, що останній не містить відомостей про стан захисного маркування вантажу (порушене маркування чи ні), що, на його думку, може свідчити не тільки про недовантаження у зв`язку з неправильно вказаною масою у перевізному документів, а і розкрадання на шляху прямування вагонів, що є вже матеріальною відповідальністю залізниці, а не вантажовідправника.  
Дослідивши наявний у матеріалах комерційний акт, колегія суддів встановила, що у розділі Д «Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» зазначено: «За вимогою вантажоодержувача на підставі ст. 52 Статуту залізниць України було проведено зважування вантажу на справних 100-тонних вагах вантажоодержувача №346 (заводськой номер №02), приписаних до станції Авдіївка Донецької залізниці і повірених 29.07.2021р. Згідно документу в вагоні №681466646 значиться вага: нетто 68 700 кг, тара 22 500 кг. При зважуванні виявилося: брутто 87 800 кг, тара 22 500 кг, нетто 65 300 кг, що менше ваги зазначеної у накладній на 3400 кг; Згідно документу в вагоні №68748128 значиться вага: нетто 70 800 кг, тара 22 900 кг. При зважуванні виявилося: брутто 87 050 кг, тара 22 900 кг, нетто 66 150 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 4 650 кг; Згідно документу в вагоні №667282254 значиться вага: нетто 68 400 кг, тара 22 200 кг. При зважуванні виявилося: брутто 86 750 кг, тара 22 200 кг, нетто 64 550 кг, що менше ваги зазначеної в накладній на 3 850 кг. Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно зачинені течі вантажу не має. Поверхня вантажу нижче рівня бортів на 20 см, укочена катком, маркована трьома повздовжними смугами. Зважування вантажу проводили: ДС Балачіов Б.Ю., агент комерційний Стаценко О.В., прийомоздавальник ПрАТ «АКХЗ» Котлярова Л.Л. При повторному зважуванні в присутності вищевказаних осіб недостача вантажу підтвердилася. Завідувача вантажним двором по штату немає.».
Зміст опису виявленої нестачі не свідчить про те, що така нестача могла виникнути внаслідок розкрадання на шляху прямування вагонів, оскільки в комерційному акті по-перше зазначено, що «Вантаж прибув в справному вагоні, люка щільно зачинені течі вантажу не має», а по-друге вказані відомості щодо маркування трьома повздовжними смугами без вказівки на те, що таке маркування було пошкоджене. Доказів протилежного суду не надано.
Відповідач, при цьому, не звертався до позивача або до суду з вимогами про стягнення з позивача суми втраченого вантажу відповідно до статей 114, 127 Статуту.
Отже, комерційний акт №482803/200 від 12.09.2021 є належним та допустимим доказом у справі.
Як уже вказувалося вище, згідно пункту 118 Статуту за пред`явлення вантажу з неправильним зазначенням його властивостей з відправника стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Провізна плата по накладній  №50484617 від 07.09.2021:
за вагон №66728254 складає 8  144,00 грн, відповідно штраф складає 8  144,00 грн х 5 = 40  720,00 грн;
за вагон №68748128 складає 8  144,00 грн, відповідно штраф складає 8  144,00 грн х 5 = 40  720,00 грн;
за вагон №68146646 складає 8  144,00 грн, відповідно штраф складає 8  144,00 грн х 5 = 40  720,00 грн;
Таким чином, загальна сума штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 122  160,00 грн, висновки суду першої інстанції з приводу чого є обґрунтованими.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Заперечення скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у даній справі підлягає залишенню без змін.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донінтервугілля» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі №910/952/22 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі №910/952/22 залишити без змін.
Матеріали справи №910/952/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                І.М. Скрипка

                                                                                А.О. Мальченко