ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" грудня 2022 р.                                                           Справа №914/3461/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого - судді                                                  Кравчук Н.М.
суддів                                                                      Кордюк Г.Т. 
                                                                                Марко Р.І.
секретар судового засідання Гавриляк І.В.
розглянувши          апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” за вх. №02-4-1/301 від 20.07.2022 (вх. № ЗАГС 01-05/1778/22 від 22.07.2022)
на рішення                    Господарського суду Львівської області від 30.06.2022 (суддя Фартушок Т.Б., повний текст складено 11.07.2022) 
у справі                     № 914/3461/21
за позовом:                    Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” (надалі ПрАТ “НЕК “Укренерго”), м.Київ
до відповідача:           Акціонерного товариства “ДТЕК Західенерго” (надалі АТ “ДТЕК Західенерго”), м.Львів;
про                              зобов`язання укласти додаткову угоду до договору

за участю учасників справи:
від позивача: Сивик А.П. - представник
від відповідача: Бова О.Ю. - представник

ВСТАНОВИВ:
ПрАТ “НЕК “Укренерго” звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до АТ “ДТЕК Західенерго” про зобов`язання укласти додаткову угоду до договору про надання послуг з передачі електричної енергії в редакції  позивача.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.06.2022 в задоволенні позовних вимог ПАТ“НЕК “Укренерго” до АТ “ДТЕК Західенерго” про зобов`язання укласти додаткову угоду до договору відмовлено повністю.
Приймаючи вищевказане рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що постановою НКРЕКП від 07.02.2020 № 360, на яку покликається позивач, як на підставу для укладення додаткової угоди до Договору від 04.05.2019 № 0424-02013 про надання послуг з передачі електричної, відсутні вказівки про необхідність приведення умов вже укладеного між сторонами договору до нових вимог щодо типової форми такого договору,  а зазначає, що також у проєкті додаткової угоди до договору відсутні положення щодо поширення  умов його дії на взаємовідносини сторін, що виникли з 08.02.2020 по 01.02.2022 включно чи на інший період до моменту набрання законної сили Постановою НКРЕКП від 10.11.2021 № 2027. Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки станом на момент звернення позивачем до суду, зміни до КСП, затверлджені  постановою НКРЕКП від 08.02.2020 № 360, втратили чинність у зв`язку з затвердженням Постановою НКРЕКП від 10.11.2021 № 2027 змін до КСП, тому позовні вимоги є безпідставні і необгрунтовані.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПрАТ “НЕК “Укренерго” звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Зокрема, скаржник зазначає, що місцевий господарський суд дійшов  помилкового  висновку щодо втрати чинності постанови НКРЕКП від 08.02.2020 № 360 у зв`язку з постановленням Регулятором іншої постанови від 10.11.2021 №2027. Вказані постанови НКРЕКП по своїй природі та суті і абсолютно різними  та не стосуються одна одної.
Апелянт також зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, зокрема : ст.ст. 7, 73, 86, 91, 236 ГПК України, прийняв рішення  без дослідження доказів, не встановив фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, а допустився цитування законодавства без зазначення своїх власних висновків та мотивів.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2022 справу №914/3461/21 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. – головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПрАТ “НЕК “Укренерго” на рішення Господарського суду Львівської області від 30.06.2022, розгляд справи №914/3461/21 призначено на 20.09.2022.
В судовому засіданні 20.09.2022 було оголошено перерву по розгляду справи № 914/3461/21 до 11.10.2022.
11.10.2022 судове засідання по розгляду апеляційної скарги ПрАТ “НЕК “Укренерго” не відбулось у зв`язку із довготривалою повітряною тривогою та з метою уникнення загрози та небезпеки для життя відвідувачів, суддів та працівників апарату суду, що існувала внаслідок ракетних ударів з боку Російської Федерації.
Ухвалою суду від 11.10.2022 розгляд справи №914/3461/21 призначено на 22.11.2022.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Плотніцького Б.Д. справу №914/3461/21 розподілено до розгляду судді Марку Р.І., в зв`язку з чим склад колегії сформовано з суддів: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, судді Марко Р.І. та Кордюк Г.Т.
Ухвалою суду від 22.11.2022 розгляд справи №914/3461/21 відкладено на 07.12.2022.
В судових засіданнях представник ПрАТ “НЕК “Укренерго” доводи апеляційної скарги підтримував в повному обсязі.
Представник АТ “ДТЕК Західенерго” в судових засіданнях проти доводів апеляційної скарги заперечував з мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просить суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційної інстанції встановила таке.
НЕК «Укренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до статті 108 ЦК України, пункту 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2012 № 802, пункту 3.2 Статуту НЕК «Укренерго».
НЕК «Укренерго» виконує функції оператора системи передачі - юридичної особи, відповідальної за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.
АТ «ДТЕК Західенерго» є учасником ринку електричної енергії та здійснює свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, виданої постановою НКРЕКП від 18.06.2019 № 1074.
04.05.2019 між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» (ОСП) та АТ «ДТЕК Західенерго» (користувач) укладено Договір про  надання послуг з передачі електричної енергії  №0424-02013, відповідно до пункту 1.1 якого ОСП зобов`язується надавати послугу з передачі електричної енергії, а користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього Договору (а.с.22-26 т.1).
Вказаний  Договір відповідає умовам типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП № 309 від 14.03.2018 «Про затвердження Кодексу системи передачі».
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.02.2020 № 360 внесено зміни до Кодексу системи передачі (КСП)  в частині типової форми договору про надання послуг з передачі електричної енергії  щодо встановлення тарифу на передачу електричної енергії.
На виконання вимог Постанови НКРЕКП від 07.02.2020 №360 позивач листом від 17.09.2021 вих. №01/41417 звернувся до відповідача з пропозицією підписати проєкт додаткової угоди до Договору з передачі електричної енергії № 0424-02013. До листа позивач долучив Додаткову угоду до Договору від 04.05.2019 №0424-02013 на 10 аркушах та Договір з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 04.05.2019 №0424-03013 на 14 аркушах, що підтверджується описом вкладення до цінного листа від 17.09.2021 за ідентифікатором 0505020344762 (а.с. 9-21 т.1).
Відповідачем лист позивача від 17.09.2021 вих. №01/41417 “Про врегулювання договірних відносин” отримано 20.09.2021, що підтверджується відповідною відміткою уповноваженої особи про отримання на Рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення від 17.09.2021 №0505020344762, однак, залишено без відповіді та реагування.
10.12.2021 позивач надіслав  відповідачу  ще один лист вих. №01/58444 з пропозицією підписати проєкт додаткової угоди до Договору про надання послуг з передачі електричної енергії та проєкт додаткової угоди до Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління з врахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП від 10.11.2021 № 2027. У вказаному листі позивач просив підписати додаткову угоду, скріпити печаткою (у разі наявності) та направити обидва примірники додаткових угод протягом 20 календарних днів на адресу позивача для подальшого їх оформлення, а також, з метою тестування електронного документообігу, провести тестове підписання актів та впевнитись в роботі сервісу протягом 10 календарних днів, але не пізніше фактичного повернення підписаних відповідачем проектів додаткових угод до договорів з передачі та диспетчерського управління.
До листа долучено копію Додаткової угоди до Договору (в редакції змін, внесених постановою НКРЕКП від 10.11.2021 №2027).
Листом від 30.12.2021 вих. №15489/17.2.2/7-21 НКРЕКП (а.с. 69-72 т.2) повідомила позивача про те, що згідно з пунктом 1.3.5 глави 1.3 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307 кандидат в учасники ринку (для набуття відповідного статусу) повинен мати, зокрема, діючі договори про надання послуг, що укладаються згідно із КСП.
Пунктами 1.2 та 1.3 глави 1 розділу XI КСП, зокрема, визначено, що Послуги надаються на договірних засадах на основі типових договорів згідно з порядком, визначеним КСП, а доступ до системи передачі надається Користувачу лише на підставі укладеного договору про надання послуг з передачі електричної енергії. Діяльність же на ринку електричної енергії без укладення договорів про надання Послуг у випадках, передбачених Кодексом, не допускається.
Типові форми договорів про надання Послуг, що є додатками 5 та 6 до КСП, містять положення про те. що у разі внесення змін або скасування нормативно-правових актів, що регулюють відносини, пов`язані з наданням Послуги, Сторони вносять до цього Договору відповідні зміни, які необхідні для усунення протиріч. 
З наведеного НКРЕКП підсумувала, що укладення Договорів з ОСП за надані Послуги є обов`язком учасників ринку, визначених у розділі XI КСП. 
Листом від 27.01.2022 вих. №12/50 (а.с. 40-43 т.2) “Щодо підписання додаткових угод: до договору про надання послуг з передачі електричної енергії, до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління” відповідач повідомив позивача про отримання листів-вимог від 10.12.2021 вих. №01/58444 та від 17.09.2021 №01/41417,  та зазначив, що зміни до типової  форми договорів   про надання послуг з передачі електричної енергії та надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління вносились згідно з постановами НКРЕКП № 2267від 05.11.2019;  № 360 від 07.02.2020; № 1680 від 29.09.2021; № 2027 від 10.11.2021, звернув увагу, що примушування  НЕК «Укренерго» товариства відповідача до підписання додаткових угод суперечить чинному законодавству.
Окрім того, у вказаному листі зазначено, що в обґрунтування необхідності підписання вказаних договірних документів НЕК “Укренерго” посилається на скасування постановою Верховного Суду від 08.09.2021 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі №640/3041/20 про визнання протиправною та нечинною з моменту прийняття Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.02.2020 №360 “Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі” в частині змін до пунктів 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, 6.2. 6.5 глави 6 Розділу XI, та змін до додатків 5 та 6 Кодексу системи передачі (далі - Постанова НКРЕКП №360 від 07.02.2020). а також прийняття Постанови НКРЕКП № 2027 від 10.11.2021 щодо внесення зміни до додатків 5 та 6 до КСП щодо організації електронного документообігу між ОСП та Користувачами системи за допомогою сервісу електронного документа. 
У листі також зазначено, що при цьому, НЕК “Укренерго” повідомило, що у разі неповернення на адресу НЕК “Укренерго” підписаних зі сторони Товариства вказаних договірних документів НЕК “Укренерго” ініціює розірвання договору про надання послуг з передачі електричної енергії, що означатиме фактичне припинення діяльності Товариства на ринку електричної енергії в силу приписів п.5.2 розділу XI Кодексу системи передачі, п. 1.3,5. Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №307.
АТ “ДТЕК Західенерго”  також повідомило позивача, що відповідач має зобов`язання лише щодо укладення договору про надання послуг з передачі електричної енергії та договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, водночас, будь-яких зобов`язань щодо внесення змін до таких договорів у відповідача відсутні.
До вищевказаного листа, відповідач долучив підписану Додаткову угоду до Договору про надання послуг з передачі електричної енергії та Додаткову угоду до Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
Листом № 01/7538 (а.с. 44 т.2) НЕК «УКРЕНЕРГО» повідомило, що, розглянувши лист від 27.01.2022 N9 12/50 щодо підписання додаткових угод до Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 04.05.2019 N9 0424-02013 та Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 04.05.2019 № 0424-03013 позивач продовжує наполягати на необхідності врегулювання договірних відносин минулих періодів у відповідності до постанови НКРЕКП від  07.02.2020 № 360 «Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі».
З врахуванням викладених обставин, у зв`язку з  неврегулюванням договірних відносин між позивачем та відповідачем у відповідність постанови НКРЕКП від 07.02.2020 №360 «Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі» НЕК «УКРЕНЕРГО» стали підставою для звернення НЕК «УКРЕНЕРГО» з даним позовом до суду.
При прийнятті постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
Пункт 1 частини 2    статті 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За змістом частин 1, 4, 7 статті 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.
Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно вимог ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Статтею 193 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. 
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом    статті 638 ЦК України та статті 180 ГК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України     і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої     статті 651 ЦК України     сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).
Разом з тим законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.
Так, за частиною другою     статті 651 ЦК України     договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої     статті 611 ЦК України, тобто способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.
Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої     статті 651 ЦК України     є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.
Натомість ст.188 ГК України     врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч.ч.-4 ст.188 ГК України).
Відтак, підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом, є обставини, наведені у частині другій     статті 651 ЦК України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах. Такі підстави та умови виникнення юридичного спору у правовідносинах є однаковими незалежно від їх суб`єктного складу (за участі фізичних чи юридичних осіб) та змісту правовідносин (цивільні чи господарські), а право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає     ст.16 ЦК України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17.
Приписами ч.5 ст.188 ГК України передбачено, що у випадку, якщо судовим рішенням договорі змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.
Згідно із ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
У статті 653 ЦК України розмежовано поняття “зміна договору” та “зміна зобов`язання, що випливає з договору”: якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. За змістом зазначених норм внесення змін можливе лише до чинного договору (такого, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення). В іншому разі буде відсутній предмет спору, яким і є у такому разі договір, до якого вносяться зміни. Тому, перш ніж розглядати по суті заявлену у справі вимогу про внесення змін до договору, суд повинен пересвідчитись шляхом встановлення відповідних обставин та оцінки пов`язаних з цим доказів у справі у чинності такого договору.
Відповідно до п.26 ч.1 ст.1 Закону України “Про ринок електричної енергії” електрична енергія - це енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.
Передача електричної енергії - це транспортування електричної енергії електричними мережами оператора системи передачі від електричних станцій до пунктів підключення систем розподілу та електроустановок споживання (не включаючи постачання електричної енергії), а також міждержавними лініями (п.60 ч.1 ст.1 Закону України “Про ринок електричної енергії”).
Приписами ч.2 ст.2 Закону України “Про ринок електричної енергії” передбачено, що кодекс систем розподілу та правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором.
Згідно  з ч.1, п.7 ч.2 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договори про надання послуг з передачі; для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається договір про надання послуг з розподілу.
Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України “Про ринок електричної енергії” оператором системи передачі є суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на провадження діяльності з передачі електричної енергії.
Згідно п.3, 23, 24 ч.3 ст.33 Закону України “Про ринок електричної енергії” оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до вимог, встановлених цим Законом та кодексом системи передачі, з дотриманням встановлених показників якості надання послуг; виконує покладені на нього спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії; здійснює інші функції, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Оператор системи передачі зобов`язаний укладати договори, які є обов`язковими для провадження діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови цих договорі (п.6 ч.3 ст.33 Закону України “Про ринок електричної енергії”).
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг” національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України; регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Згідно ч.1 ст.3 Закону України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг” регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Регулятор здійснює державне регулювання шляхом нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом (п.3 ч.2 ст.3 Закону України “Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг”).
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018  №309 затверджено Кодекс системи передачі (надалі – КСП), відповідно до ст.ст.1.1., 1.2. глави 1 розділу І якого Кодекс регулює взаємовідносини Оператора системи передачі (далі - ОСП) та користувачів системи передачі (далі - Користувач) щодо планування, розвитку та експлуатації (у тому числі оперативно-технологічного управління) системи передачі у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України, а також приєднання та доступу до системи передачі; цей Кодекс є обов`язковим для виконання ОСП та у визначених цим Кодексом випадках користувачами систем розподілу та всіма Користувачами і застосовується на недискримінаційних умовах.
Згідно ст.ст.1.1., 1.2. глави 1 розділу ХІ КСП послуги з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надаються ОСП на недискримінаційних засадах відповідно до вимог, установлених законодавством та цим Кодексом; послуги з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління надаються на договірних засадах на основі типових договорів згідно з порядком, визначеним цим Кодексом; типові форми договорів     про надання послуг     з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління та про надання послуг з передачі електричної енергії наведені в додатках 5 та 6 до цього Кодексу відповідно.
Статтею 1.3. глави 1 розділу ХІ КСП визначено, що доступ до системи передачі надається Користувачу лише на підставі укладеного договору про надання послуг з передачі електричної енергії.
Приписами ст.5.1. глави 5 розділу ХІ КСП встановлено, що договір про надання послуг з передачі електричної енергії визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює передачу електричної енергії  електричними мережами системи передачі; договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі передачі електричної енергії     електричними мережами Оператора системи передачі від виробників до систем розподілу та споживачів, а також при здійсненні експорту електричної енергії.
Укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання Користувачам доступу до системи передачі (ст.5.2. глави 5 розділу ХІ КСП).
Відповідно до ст.5.5. глави 5 розділу ХІ КСП договір про надання послуг з передачі електричної енергії укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором; типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії оприлюднюється   на власному веб-сайті ОСП в мережі Інтернет.
Додатком 6 до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №309 затверджено Типовий договір про надання послуг з передачі електричної енергії.
Як було зазначено вище, між позивачем та відповідачем було укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії від 04.05.2019 №0424-02013 на виконання вимог Закону України “Про ринок електричної енергії” на умовах типового договору, затвердженого додатком 6 до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №309. Окрім того,  між сторонами були підписані Додаткові угоди від 04.05.2019 б/н, від 05.02.2020 №3, від 05.02.2020 №4 та від 05.02.2020 №5 змін до Договору.
Постановою НКРЕКП від 07.02.2020 № 360 “Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі” затверджено Зміни до КСП.
Відповідно до п.2 вказаної постанови, ця постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її оприлюднення на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Вказану постанову оприлюднено 07.02.2020 на офіційному вебсайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Як зазначалося вище, позивачем було надіслано лист від 17.09.2021 вих. №01/41417 “Про врегулювання договірних відносин” відповідачу із проєктом Додаткової угоди до Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 04.05.2019 №0424-02013,  на виконання вимог постанови НКРЕКП від 07.02.2020р. №360, докази надсилання такого листа є в матеріалах справи.
Однак, суд звертає увагу на те, що текст надісланої позивачем відповідачу Додаткової угоди відрізняється від тексту надісланих позивачем листами від 10.12.2021 №01/58444 та від 14.02.2022 вих. №01/7538 Додаткових угод до Договору, зокрема, але не виключно, пунктом 1:
“ 1. Поширити умови договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 04.05.2019 № 0424-02013 (далі - Договір) на взаємовідносини сторін, що виникли з 08.02.2020 по 01.02.2022 включно, відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, у наступній редакції”.
Відтак, беручи до уваги предмет позову - зобов`язати відповідача укласти Додаткову угоду до Договору про надання послуг з передачі електричної енергії від 04.05.2019 №0424-02013 в редакції позивача та направити відповідний підписаний екземпляр додаткової угоди на адресу позивача та підстави позову - ненадання відповідачем відповіді на лист позивача від 17.09.2021 вих. №01/41417 про укладення додаткової угоди до Договору з передачі електричної енергії від 04.05.2019 №0424-02013 та непідписання надісланих екземплярів додаткової угоди в порушення вимог постанови НКРЕКП від 07.02.2020 №360 щодо приведення користувачами системи договірних відносин з ОСП у відповідність до законодавства України, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводів позивача щодо повторного надіслання Листами від 10.12.2021 №01/58444 та від 14.02.2022 вих. №01/7538 Додаткової угоди до Договору та тексту долученої до вказаних листів Додаткової угоди до Договору. Оскільки обставина повторного надіслання Позивачем Відповідачу Додаткової угоди до Договору із зміненими пунктами та текст такої Додаткової угоди до Договору не входить до кола обставин, які підлягають встановленню у цій справі.
Зокрема, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у доданому до позовної заяви проєкті додаткової угоди до Договору відсутні положення щодо поширення умов його дії на взаємовідносини сторін, що виникли з 08.02.2020 по 01.02.2022 включно чи на будь-який інший період до моменту набрання законної сили Постановою НКРЕКП від 10.11.2021 №2027.
Окрім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що беручи до уваги дату позовної заяви - 15.11.2021, дату відкриття провадження у цій справі - 08.12.2021, а також дату набрання чинності постановою НКРЕКП від 10.11.2021 №2027 - 11.11.2021, станом на час складання позовної заяви зміни до КСП, затверджені постановою НКРЕКП від 08.02.2020 №360, на виконання вимог якої позивач листом від 17.09.2021 вих. №01/41417 надіслав відповідачу проект Додаткової угоди до Договору і зобов`язання до підписання тексту якої є предметом спору, втратили чинність у зв`язку із затвердженням постановою НКРЕКП від 10.11.2021 №2027 Змін до КСП, на виконання вимог якої сторонами укладено Додаткову угоду до Договору від 08.02.2022.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що станом на момент розгляд справи в суді апеляційної інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/27130/21 було визнати протиправною та нечинною з моменту прийняття постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.02.2020 №      360 «Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі» в частині змін до пунктів 5.1, 5.3, 5.6 глави 5, пунктів 6.2, 6.5 глави 6 розділу XI, та змін до додатків 5 та 6 Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №      309.
Відтак, з урахуванням чинності Договору, про що, свідчить укладення сторонами Додаткової угоди до Договору в редакції постанови НКРЕКП від 10.11.2021 №2027, беручи до уваги встановлену судом обставину втрати чинності Змінами до КСП, що затверджені постановою НКРЕКП від 08.02.2020 №360, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог. 
Окрім того, суд зазначає, що вимогу позивача про зобов`язання внести зміни до договору шляхом викладення у певній редакції у випадках, які допускають вирішення таких спорів судом, слід тлумачити як вимогу про визнання укладеним такого договору в судовому порядку у запропонованій позивачем редакції, що не суперечить способам захисту, визначеним пунктом 1 частини статті 16 ЦК України, та відповідає способам захисту, визначеним статтею 20 ГК України.
За наслідками розгляду такої вимоги у резолютивній частині свого рішення суд, керуючись частиною 9 статті 238 ГПК України, має зробити висновки про визнання укладеним договору у запропонованій позивачем редакції, виклавши текст редакції договору, яка повинна  відповідати вимогам законодавства та визнається судом укладеною, чи висновки про відмову у визнанні укладеним договору у запропонованій позивачем редакції.
Водночас, матеріалами даної господарської не підтверджено обставин викладення позивачем умов Додаткової угоди до Договору з передачі електричної енергії № 0424-02013 в новій редакції, що свідчить про недотримання позивачем норм чинного законодавства України.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006) та у справі “Трофимчук проти України” (Рішення ЄСПЛ від 28.10.2010), в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі, суд вважає, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.
Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи викладені в апеляційній скарзі та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись, ст. ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Національна енергетична компанія “Укренерго” залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Львівської області від 30.06.2022 у справі №914/3461/21 залишити без змін.
3.          Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.
5.          Справу повернути до Господарського суду Львівської області. 

          Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя                                                                      Н.М. Кравчук
Судді                                                                                           Г.Т. Кордюк
                                                                                                    Р.І. Марко