УХВАЛА
20 жовтня 2022 року 
м. Київ
справа №520/10115/2020
адміністративне провадження № К/990/26573/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Гончарової І.А.,  Олендера І.Я., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

30 вересня 2022 року надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, податковий орган посилається на те, що пропуск строку на апеляційне оскарження відбувся з обставин, що не залежали від його волі, проте це не було взято до уваги апеляційним судом при постановленні оскаржуваної ухвали.

При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за вказаною касаційною скаргою судом з`ясовано такі обставини.

Зі змісту касаційної скарги та наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення №109647-5806-2038 від 27 червня 2019 року про донарахування земельного податку з фізичних осіб на суму 71 917,39 грн., винесене ГУ ДФС України в Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, податковий орган звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою про його скасування, одночасно порушивши й питання поновлення строку апеляційного оскарження та зазначаючи, що копії оскаржуваного рішення він не отримував, а про його існування дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її поданням поза межами законодавчо встановленого строку й без доказів сплати судового збору, а також запропоновано заявнику протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, зокрема, подати уточнене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року із зазначенням дати того, коли саме відповідачу стало відомо про його прийняття, та з наданням доказів поважності причин пропуску цього строку.

На виконання вимог зазначеної ухвали податковим органом надіслано клопотання про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою, в якому наведено ті ж причини його пропуску, яким вже була надана оцінка в ухвалі від 11 серпня 2022 року.

Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05 вересня 2022 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року.

При цьому, апеляційний суд керувався положеннями частини 2 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України та встановив, що перебіг процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції розпочався 30 грудня 2020 року й річний строк, протягом якого податковий орган мав право на поновлення строку на апеляційне оскарження, закінчився 29 грудня 2021 року, проте апеляційну скаргу подано лише 14 січня 2022 року; в той же час, відповідач був повідомлений про розгляд даної справи, адже копію ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року про відкриття спрощеного позовного провадження відповідач отримав цього ж дня й в подальшому скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву та додаткових письмових доказів.

Так, відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.

Отже, вказаною нормою процесуального права чітко передбачено, що питання поважності пропуску строку на апеляційне оскарження досліджується у всіх наведених випадках, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

В той же час, за змістом частини 2 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Тобто ця норма імперативно встановлює граничний (присічний) строк на апеляційне оскарження судового рішення суб`єктами владних повноважень.

Саме цією нормою права керувався суд апеляційної інстанції, зазначивши, що наведених законом виключних випадків для відкриття апеляційного провадження у даній справі немає.

Водночас й статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Отже наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Таким чином, податковий орган, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, та як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен був забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону й вчинити залежні від нього дії з використанням усіх наявних засобів та можливостей, передбачених законодавством.

Другий апеляційний адміністративний суд врахував вищевказані норми процесуального закону та обґрунтовано ухвалою від 05 вересня 2022 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на підставі частини 2 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

До того ж, подібна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі №757/15679/16-ц (провадження №61-23310св19).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	С.С. Пасічник І.А. Гончарова   І.Я.Олендер