ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 жовтня 2022 року 	м.Суми	

Справа №585/203/22 
Номер провадження 22-ц/816/897/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 

сторони: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2022 року в складі судді Шульги В.О., ухвалене у м. Ромни,

                                                                     в с т а н о в и в:

26 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 6000 грн пені за прострочення сплати аліментів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням суду від 16 березня 2021 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. З 22 квітня 2021 року відповідач сплачував аліменти в неповному обсязі, у зв`язку із чим виникла заборгованість у сумі 8161,87 грн станом на 01 січня 2022 року. Неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 23 квітня 2021 року по 01 січня 2022 року становить 10876,56 грн, проте заявниця просить стягнути 6000 грн.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 6000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що з часу присудження аліментів рівень доходів заявника значно знизився, внаслідок чого дійсно утворився борг, який було погашено 25 січня 2022 року у сумі 8161,87 грн. Зазначає, що суд не врахував введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року, а також незадовільний фінансовий стан заявника, не застосував вимоги ч. 2 ст. 196 СК України.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8)
Малолітній ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з ОСОБА_1 (а.с. 5, 9).
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 10).
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2021 року змінено спосіб стягнення аліментів і вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с. 11-12).
Відповідно до довідки-розрахунку від 19 січня 2022 року № 3421 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 01 січня 2022 року складає 8161,87 грн (а.с. 13).
Згідно з розрахунком суми пені, здійсненого позивачкою ОСОБА_1 неустойка за прострочення сплати аліментів за квітень 2021 року становить 1753,66 грн, за травень 2021 року – 5747,48 грн, за серпень 2021 року – 3375,42 грн (а.с. 14).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції взяв до уваги новий порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, про який йдеться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у цивільній справі № 572/1762/15-ц. Суд перевірив розрахунки позивачки та дійшов висновку, що розрахунок пені відповідає вимогам Сімейного кодексу України та позиції, наведеній у зазначеній постанові Великої палати Верховного суду України. Зокрема, позивачкою до розрахунку взято статистичну інформацію середньомісячної заробітної плати штатних працівників по Роменському району, що не перевищує зазначену в розрахунку суму заборгованості по аліментах, розрахунок проведений заявницею за кожним місячним платежем за час затримки сплати, який помножено на кількість днів прострочення та помножено на 1%.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду з наступних підстав.
Факт існування заборгованості зі сплати аліментів на утримання малолітньої дитини за період з 23 квітня 2021 року по 01 січня 2022 року відповідач визнає.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 2 ст. 196 СК України).
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 3 ст. 196 СК України).
Неустойка (пеня) – це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання – сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Колегія суддів повністю погоджується з використаною позивачкою формулою та розрахунком пені за несвоєчасну сплату аліментів. При цьому заявлена до стягнення сума пені становить 6000 грн, що з огляду на межі заявлених позовних вимог, позбавляє суд права стягнути суму, більшу за визначену заявницею.
Доводи апеляційної скарги щодо введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року правового значення не мають, оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла до початку війни, а факт погашення боргу 25 січня 2022 року не є підставою для відмови у позові.
Доводи відповідача про незадовільний матеріальний (фінансовий) стан в суді першої інстанції доказами не були підтверджені, а тому відсутні передбачені ч. 2 ст. 196 СК України підстави для зменшення розміру неустойки.
Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактичних обставин у справі судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                     п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   О. І. Собина