ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1316/22 Справа № 175/1655/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ребров С.О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 листопада 2022 року                                                                м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд в особі судді Коваленко В.Д., за участю  ОСОБА_1  та його адвоката Голікової О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями  ОСОБА_1  на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою 
        ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, маючого середню технічну освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ: 
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною постановою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в сумі 496 гривень 20 копійок.
Як вбачається з постанови суду,  ОСОБА_1  визнано винуватим в тому, що він о 17-10 годині 28 червня 2022 року за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район в с. Сурсько-Литовське по вул.Центральна поблизу буд.№17, керував автомобілем ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роти, нестійка хода, млява мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. На думку суду, ОСОБА_1 своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Вимоги апеляційної скарги з доповненнями та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, остільки судовий розгляд було проведено за його відсутності.
Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а матеріали справи не містять належних доказів, які б вказували на доведеність вини ОСОБА_1 ..
На думку ОСОБА_1 , протокол було складено з порушеннями вимог ст.266 КУпАП, остільки зазначені в протоколі ознаки алкогольного сп`яніння є неналежними та не відповідають п.п.2,3 р.1 Інструкції. Вважає, що районним судом не було прийнято до уваги, що поліцейськими було грубо порушено його процесуальні права, остільки ОСОБА_1 було зупинено безпідставно, йому не було роз`яснено його права, не було запропоновано проїхати на проходження огляду у медичному закладі. Відсутні будь-які свідки, які б могли підтвердити відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння. Вважає, що наявний в матеріалах справи відеозапис не можна визнати належним доказом на підтвердження його вини.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
ОСОБА_1 та його адвокат Голікова О.С. в апеляційному суді підтримали вимоги апеляційної скарги з доповненнями та просили її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку ОСОБА_1 та його адвоката, перевіривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 294 КУпАП України постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд виходить з того, що розгляд справи в суді першої інстанції було проведено за відсутності сторін, а про винесену постанову ОСОБА_1 дізнався лише 14.10.2022 року від державного виконавця, що свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.
Таким чином строк на оскарження пропущено ним з причин, які є поважними.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Апеляційний суд зазначає, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
З постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. 
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності...
В ході апеляційного розгляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції не було дотримано належним чином.
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд зазначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказані положення повністю кореспондуються з положеннями п. 2.5. Правил дорожнього руху України, згідно з якими водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд наголошує, що процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та оформлення результатів такого огляду чітко визначена в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року №1452/735 (далі — Інструкція).
Відповідно до п.п. 2, 6, 7 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: - поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); - лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі — Порядок)).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №112112 від 28.06.2022 року стосовно  ОСОБА_1  було складено про те, що він о 17-10 годині 28 червня 2022 року за адресою: Дніпропетровська область Дніпровський район в с. Сурсько-Литовське по вул.Центральна поблизу буд.№17, керував автомобілем ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роти, нестійка хода, млява мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_1 , районний суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, рапорт поліцейського. 
Але на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції не приділив ретельну увагу долученому до матеріалів адміністративного правопорушення відеозапису з бодікамери поліцейського, при перегляді якого вбачається, що поліцейськими були порушені відповідні права ОСОБА_1 , остільки з відеозапису не вбачається, що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, або проїхати до медичного закладу. З відеозапису лише вбачається, що ОСОБА_1 відмовляється від проходження огляду, без зазначення поліцейськими будь-яких підстав для проведення огляду. Також, не було складено акту огляду з зазначенням ознак сп`яніння у ОСОБА_1 .. 
Більш того, апеляційний суд зазначає, що в наявних матеріалах справи є відеозапис з нагрудних боді-камер поліцейських, який не можна вважати належним доказом, остільки відеозапис, зроблений поліцейським в різні за часом та датою періоди, а саме зазначена дата від 18.04.2009 року та зазначено час 22:48.
На переконання апеляційного суду, долучені відеозаписи з бодікамери не відповідають зазначеній даті, часу зупинки та складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , адже в протоколі вказано час та дату: 17 години 10 хвилин 28.06.2022 року, що об`єктивно свідчить про досить суттєві розбіжності в часі. 
Також, з переглянутого в апеляційному суді запису не вбачається повного відео з моменту зупинки автомобіля до часу відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду. Відеозапис є переривистим, неповним. 
З відеозапису не вбачається і зазначених в протоколі ознак сп`яніння. З відеозапису вбачається, що у водія ОСОБА_1 поведінка є адекватною, розмова є чіткою та виразною. Його поведінка не викликає сумнівів у відсутності об`єктивних ознак сп`яніння.
Даних про те, що ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортними засобами, з матеріалів справи також не вбачається.
На переконання апеляційного суду в матеріалах справи відсутні належні докази щодо доведеності перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, поза розумним сумнівом.
Апеляційний суд критично оцінює докази, на які послався районний суд, з точки зору їх достовірності, належності та допустимості та зазначає, що вони не могли бути покладені в основу судового рішення.

Районним судом не були належно виконані вимоги ст. ст. 245, 251, 280, 283 КУпАП.
Апеляційний суд враховуючи вищенаведене приходить до висновку, що судом першої інстанції вимоги Закону про всебічність, повноту та об`єктивність дослідження всіх обставин справи не були дотримані, не було звернуто увагу на вказані вище недоліки та поза розумним сумнівом не доведено вину ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що під час апеляційного розгляду об`єктивно виявлені порушення вимог чинного Законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на які районний суд належної уваги не звернув, та прийняв рішення, яке не можна визнати законним, а тому постанову слід скасувати. 

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Апеляційний суд зазначає, що в рішенні від 21.07.2010 року у справі "Коробов проти України" ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають з співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто, таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом». 

В зв`язку з цим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати, постановити нову, якою  ОСОБА_1  визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,- 
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , - задовольнити.

       Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення, якою  ОСОБА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, - скасувати.

Постановити нову, якою ОСОБА_1  визнати невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, та оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського 
       апеляційного суду                                                 Коваленко В.Д.