ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6707/22 Справа № 187/670/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Соловйов І.М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року                                                                м. Дніпро
       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Барильської А.П.,
суддів: Деркач Н.М, Куценко Т.Р.
секретар судового засідання: Астатурян А.В.
сторони
заявник:  ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області;
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року, яке прийняте суддею Соловйовим Н.П. в смт. Петриківка Дніпропетровської області, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області; про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, -        
ВСТАНОВИВ:
       У липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
       В обгрунтування заяви посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , з яким заявник проживав однією сім`єю. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,1532 га, яка розташована на території Миколаївської селищної ради для товарного сільськогосподарського виробництва, що належить спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ДП, виданого Миколаївською селищною радою 19.05.1999 року, 
       31.01.2022 року Петриківською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 18/2022 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .. Однак при зверненні ОСОБА_1 до нотаріальної контори з заявою про видачу cвідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю доказів родинних відносин. Тому ОСОБА_1 просив суд встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
        Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини – відмовлено.
       В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.
       В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги довідки про фактичне проживання від 06.06.2022 року заявника зі спадкодавцем за однією адресою. Суд не взяв до уваги, що з 2014 року по 2020 рік у заявника та спадкодавця були взаємні права та обов`язки щодо нерухомого майна та станом на 10.07.2021 року вони були зареєстровані за однією адресою. Суд не взяв до уваги пояснення свідків, згідно яких спадкодавець мешкав у відділенні стаціонарного догляду територіального центру соціального обслуговування за станом здоров`я"я, оскільки він потребував особливого догляду. Суд не взяв до уваги, що заявник сплачував комунальні послуги, приносив продукти харчування у відділення стаціонарного догляду територіального центру соціального обслуговування.
       Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне. 
       Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи,  ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Курилівка за місцем знаходженням Комунального некомерційного підприємства «Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги» в межах стаціонару помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
       Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 6,1532 га, яка розташована на території Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області для товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_2 на праві власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого Миколаївською селищною радою 19.05.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 292.
       31.01.2022 року Петриківською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_1 заведена спадкова справа № 18/2022 на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ..
       Постановою державного нотаріуса від 06.06.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого у зв`язку із відсутністю доказів родинних відносин та факту проживання з померлим більше 5 років.
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту проживання однією сім"єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
       Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.
       Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
       Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
       Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
       Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
       Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
       Згідно статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
       Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
       Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
       Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
       Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
       За загальними положеннями про спадкування, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; право на спадкування мають особи, визначені в заповіті; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1270 ЦК України).
       Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
       Статтями 1261 - 1264 ЦК України установлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
       У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
       У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
       Згідно роз`яснень, викладених пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.
       Конституційний Суд України у п.6 рішення від 03.06.1999 року № 5- рп/99 вказує, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство, ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї крім факту спільного проживання є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
       Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.
       Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 
       За зазначеною вище адресою ОСОБА_2 фактично проживав в період 2012 року, а з 10.07.2020 по день смерті це було його зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання.
        Згідно акту № 19 від 15.06.2022 року, виданого Петриківською селищною радою, ОСОБА_2 з 2012 року по день смерті знаходився (проживав) в Комунальному некомерційному підприємстві «Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги».(а.с.39).
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позову.
       При цьому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надані позивачем довідки про фактичне проживання осіб від 06.06.2022 №15,№17 не підтверджують факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини щонайменше п`ять років, оскільки стосуються періоду 2000-2012 років.
       Матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту проживання позивача однією сім`єю із спадкодавцем на час відкриття спадщини щонайменше п`ять років, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, здійснення спільних покупок, спільне утримання житла.
       У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги, що суд не взяв до уваги, що заявник сплачував комунальні послуги, приносив продукти харчування у відділення стаціонарного догляду територіального центру соціального обслуговування, колегія суддів не бере до уваги з вищенаведених підстав.
       Як встановлено судом першої інстанції та заперечувалося представником позивача у суді апеляційної інстанції, позивач не займався похованням померлого ОСОБА_2 , так як йому про смерть ОСОБА_2 не повідомляли.
       При цьому, власне ставлення позивача до померлого ОСОБА_2 , періодичне придбання йому продуктів харчування, викошування трави, ремонт, не є підтвердженням факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом щонайменше п"яти років на час відкриття спадщини, їх пов`язаності спільним побутом та взаємними правами і обов`язками, що в розрізі зі статтею 1264 ЦК України, дає право на спадщину.
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги довідки про фактичне проживання від 06.06.2022 року заявника зі спадкодавцем за однією адресою, колегія суддів не бере до уваги, оскільки згідно акту № 19 від 15.06.2022 року, виданого Петриківською селищною радою, ОСОБА_2 з 2012 року по день смерті знаходився (проживав) в Комунальному некомерційному підприємстві «Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги».(а.с.39).
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги, що з 2014 року по 2020 рік у заявника та спадкодавця були взаємні права та обов`язки щодо нерухомого майна та станом на 10.07.2021 року вони були зареєстровані за однією адресою, колегія суддів не бере д уваги, оскільки вони не є підтвердженням факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю протягом щонайменше п"яти років на час відкриття спадщини.
       Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги пояснення свідків, згідно яких спадкодавець мешкав у відділенні стаціонарного догляду територіального центру соціального обслуговування за станом здоров"я, оскільки він потребував особливого догляду, зводяться до незгоди з оцінкою їх судом, в той час, як відповідно до ст.89 ЦПК України, право оцінки доказів належить виключно суду. 
       За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду- залишенню без змін.
       Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -
                                           ПОСТАНОВИВ:
               Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року - залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту її прголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
       Повний текст постанови складений 14 жовтня 202 року
Головуючий: суддя                                                А.П. Барильська

Судді:                                                                 Н.М. Деркач

                                                                Т.Р. Куценко