ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/23975/21                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  07 грудня 2022 року                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про скасування рішення, -
  
В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, в якій просив суд:
-           визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;
-           зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку в реєстрі платників єдиного податку з дати його анулювання 30.06.2019 року.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю оскаржуваного рішення, з огляду на порушення контролюючим органом умов і порядку прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку, оскільки для перевірки повноти та своєчасності розрахунків з бюджетом необхідно проводити перевірку, тому приймаючи оскаржуване рішення відповідач не діяв на підставі, в межах і у спосіб, передбачені чинним законодавством.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2021 р. позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення  Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 26.06.2019 № 271/26-15-13-21-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби у м. Києві поновити реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку в реєстрі платників єдиного податку з дати його анулювання 26.06.2019.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.10.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 07.12.2022.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ у Оболонському районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві як фізична особа-підприємець, з 01.11.2017 на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку ІІ групи.
Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 30.06.2019 № 271/26-15-13-21-26/ НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_1 анульовано реєстрацію позивача, як платника єдиного податку на підставі абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України (у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів).
Вважаючи вказані рішення контролюючого органу протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що протягом трьох останніх років фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про прийняття рішення про його виключення з реєстру платників єдиного податку, зокрема дана інформація була також відсутня в його електронному кабінеті платника податків до жовтня 2021 року, що зазначено позивачем та не заперечено відповідачами.
          При цьому, оскаржуване рішення від 26.06.2018 № 271/26-15-13-21-26/ НОМЕР_1 про виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємця ОСОБА_1 прийнято на підставі абзацу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, яким передбачено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів в останній день другого із двох послідовних кварталів. Так, за даними перевірки від 12.06.2019, встановлений борг по сплаті єдиного податку з фізичних осіб на перше число останнього місяця другого послідовного кварталу, разом з тим, не вказані конкретні квартали в року за якими ревізор вирахував заборгованість, ні день, який вважається останнім днем двох послідовних кварталів, за яким нараховується заборгованість.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює   Податковий кодекс України  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Порядок нарахування та строки сплати єдиного податку визначені у  статті 295 Податкового кодексу України.
Відповідно до норм пункту  299.10   статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим  Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом   298.2.3 пункту 298.2 статті 298       цього       Кодексу; 4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків.
Відповідно до приписів абзацу восьмого підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України,  платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим     Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Так, за змістом пункту   299.11 статті 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу,  прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Тож, з наведеного слідує, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що станом на дату прийняття рішення Головного управління ДФС у м. Києві про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця по податках і зборах, справляння надходжень до бюджетів, по яких контролювалось Головним управлінням ДФС у м. Києві була наявна заборгованість, а саме: по єдиному податку з фізичних осіб - 00 грн. 54 коп.
Судом першої інстанції було встановлено, що протягом трьох останніх ФОП ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про прийняття рішення про його виключення з реєстру платників єдиного податку, зокрема, дана інформація була також відсутня в його електронному кабінеті платника податків до жовтня 2021 року, що зазначено позивачем та не заперечено відповідачами.
При цьому, оскаржуване рішення від 26.06.2018 № 271/26-15-13-21-26/ НОМЕР_1 про виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємця ОСОБА_1 прийнято на підставі абзазу 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, яким передбачено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Так, за даними перевірки від 12.06.2019 встановлений борг по сплаті єдиного податку з фізичних осіб на перше число останнього місяця другого послідовного кварталу, разом з тим, не вказані конкретні квартали в року за якими ревізор вирахував заборгованість, ні день, який вважається останнім днем двох послідовних кварталів, за яким нараховується заборгованість.
Слід зауважити, що Податковим кодексом України не передбачено, що за певних обставин може бути перенесено перехід на загальну систему оподаткування або прийняття вказаного спірного рішення на більш пізніший строк.
Крім того, згідно з пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, в силу положень пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, відповідач зобов`язаний був надіслати позивачу податкову вимогу про сплату боргу у спосіб, визначений Податковим кодексом України, чого зроблено не було, адже в подальшому, навіть на запити представника ОСОБА_1 адвоката Нурієва Р.Б., Головне управління ДПС у м. Києві не було надіслано як самої податкової вимоги, так і підтвердження про її надсилання на поштову адресу ФОП ОСОБА_1 . Таким чином, докази направлення на адресу ФОП ОСОБА_1 податкової вимоги відсутні.
Отже, виходячи з вище викладеного, можна зробити висновок про відсутність обставин реальної обізнаності ФОП ОСОБА_1 із існуванням податкового боргу або об`єктивної неспроможності заявника не знати про існування податкового боргу, таким чином Головним Управлінням ДФС у м. Києві не забезпечено виконання положень частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при винесенні оскарженого рішення.
Також, колегія суддів наголошує на тому, що при прийнятті рішення, суб`єкт владних повноважень має діяти у якнайпослідовніший спосіб та враховувати баланс між несприятливими наслідками від прийнятого рішення із значенняим самого порушення. У даному ж випадку, позивачу було анульовано реєстрацію платника податку за наявність боргу менше ніж 1 гривня, що явно не забезпечує такого балансу та спричиняє для позивача явно негативні та несприятливі наслідки. Враховуючи вищевикладені обставини та норми законодавства, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що контролюючий орган при прийнятті рішення від 26.06.2019 № 271/26-15-13-21-26/ НОМЕР_1 про виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , діяв всупереч та не у відповідності до повноважень, наданих йому законодавством України, а тому, зазначене рішення контролюючого органу є протиправним і підлягає скасуванню.
У цілому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.          
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,
        
   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2021 р. - залишити без змін.

          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                 О.М. Ганечко

Судді                                                                                                              В.В. Кузьменко

                                                                                                                   Я.М. Василенко