ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/6488/21	

головуючий суддя І інстанції – Царікова О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     
за участю секретаря судового засідання: Давіденко Ю.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року в адміністративній справі №160/6488/21 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Союз"  до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Союз" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0049210712 від 14.04.2021 (форми "С") на суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) та/або пені на суму 1412191.20 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Союз" було задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №0049210712 від 14.04.2021 (форми "С").
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято останнім з дотриманням приписів податкового законодавства, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.
Товариством  з обмеженою відповідальністю "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Союз" було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.
Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок фінансових операцій управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до пп. 191.1.4 п. 191.1 ст. 191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82, п.522 підрозділу 10 розділу XX ПК України, Постанови КМУ від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», у зв`язку з отриманням податкової інформації від уповноваженого банку ПАТ «ОТП Банк» про порушення ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз» валютного законодавства, на підставі наказу від 10.03.2021 №1212-п та направлення від 10.03.2021 №1239 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз» з питань дотримання вимог валютного законодавства України за період з 29.08.2018 по 05.03.2021 при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 29.08.2018 №02N290818.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 24.03.2021 року №978/04-36-07-12/20290626, яким встановлено порушення ТОВ "Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Союз" п.3 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» в частині несвоєчасного надходження виручки на поточні рахунки підприємства, а також застосовано до останнього пеню, передбачену п.5 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Вищевказані висновки акта перевірки обґрунтовані тим, що відповідно до умов контракту від 29.08.2018 №02N290818, TOB «ПМТЗ «Агро-Союз», згідно платіжних доручень було перераховано з власного валютного рахунку кошти на рахунок нерезидента Silos Cordoba SLU (Іспанія) на загальну суму 224585,20 Євро (екв. 7118358,71 грн.). В подальшому, TOB «ПМТЗ «Агро-Союз» отримано для передачі ТОВ «ЮК «Арта» товар на загальну суму 56038,00 Євро (екв. 1758078,10 грн.), що підтверджено МД типу ІМ 40, згідно «графи 9» якої особою відповідальною за фінансове врегулювання визначено ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз». Тобто, імпортні операції з отримання товару ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз» здійснено на загальну суму 56038.00 Євро (екв. 1758078,10 грн.). Водночас за контрактом від 29.08.2018 №02N290818 нерезидент Silos Cordoba SLU (Іспанія) не виконав у повній мірі своїх договірних зобов`язань, оскільки ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз» не отримало товару на суму 168547,20 євро. Висновки Міністерства економічного розвитку та торгівлі України про продовження термінів розрахунків за експортними операціями ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз» не надходили. У зв`язку з наданням із запізненням до Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТТП України позовної заяви від 15.05.2020 №1 (надіслана 15.05.2020, згідно з штемпелем поштового відомства) про стягнення з неризедента Silos Cordoba SLU (Іспанія) за контрактом від 29.08.2018 №02N290818 заборгованості, за порушення п.3 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» в частині несвоєчасного надходження товару та на підставі п.5 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції», ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз» нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
На підставі висновків акта перевірки 24.03.2021 року №978/04-36-07-12/20290626 та з урахуванням результатів розгляду заперечень позивача на акт перевірки, відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №0049210712 від 14.04.2021 за (формою "С") про застосуванням штрафних санкцій у сумі 1412191,20 грн. за платежем «пеня за поруш. термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невик зобов. та ШС за поруш. вимог валютного законодавства» (код платежу 21081000).
Не погодившись з правомірністю прийняття наведеного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято з порушенням приписів законодавства, що свідчить про необхідність його скасування. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначені Законом України «Про валюту і валютні операції».
Згідно ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України. Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання. У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
За окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України (далі - Національний банк) граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - граничні строки розрахунків) та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків встановлений Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 7 (далі – Інструкція № 7).
Згідно пп. 6 п. 3 Розділу І Інструкції № 7, здійснення поставки за операцією з імпорту товару - оформлення визначених у цій Інструкції типів митних декларацій (у разі ввезення продукції на територію України, якщо така продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або виконання нерезидентом усіх зобов`язань щодо поставки відповідно до договору (в інших випадках).
Відповідно до пп. 3 п. 9 Розділу ІІІ Інструкції № 7, банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків, зокрема, у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, - після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу IM-40 «Імпорт», IM-41 «Реімпорт» , ІМ-51 «Переробка на митній території» , IM-72 «Безмитна торгівля», IM-75 «Відмова на користь держави», IM-76 «Знищення або руйнування» (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред`явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортується, згідно із законодавством України не оформляється МД).
При цьому п.п.3 п.12 Інструкції № 7, зменшення суми грошових коштів, які мають надійти на користь резидента від нерезидента як оплата за експорт товару або вартості товарів, що імпортуються, допускається за умови, якщо протягом виконання зобов`язань за договором, якщо товари знищено, конфісковано, зіпсовано, украдено, загублено - на суму їх вартості (якщо право власності на товар відповідно до умов договору належить резидентові). Наявність таких обставин має бути підтверджена органами, уповноваженими здійснювати таке підтвердження згідно із законодавством країни, на території якої сталися такі події.
Згідно п. 21-23 Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II цього Положення: 1) не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" (далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій; 2) застосовуються з урахуванням установлених Національним банком за поданням Кабінету Міністрів України, відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" (далі - Закон про валюту), винятків та (або) особливостей для окремих товарів, та (або) галузей економіки.
Таким чином, у разі порушення строку зарахування виручки резидента в іноземній валюті на валютний рахунок в уповноваженому банку підлягає нарахуванню пеня за кожний день прострочення.
Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення були висновки відповідача про те, що станом на 05.03.2021 року за контрактом від 29.08.2018 року № 02N290818 розрахунки не збалансовані та не завершені, що підтверджено даними бухгалтерського обліку по рахунку 3712 «Розрахунки по виданим авансам у іноземній валюті» за контрактом рахується дебіторська заборгованість у загальній сумі 168547.20 євро, у тому числі 153264.20 євро з порушенням термінів розрахунків.
З матеріалів справи вбачається, що 29.08.2018 року між Silos Cordoba SLU та Товариством з обмеженою відповідальністю «Арта» в особі директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-Союз» (повірений), що діє на підставі договору доручення від 29.08.2018 року № D-2018-07 було укладено контракт № 02N290818 від 29.08.2018 року про поставку товару.
Зі змісту наведеного контракту вбачається, що стороною останнього (покупцем) було Товариство з обмеженою відповідальністю «Арта», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агро-Союз» виступало його повіреним на підставі договору доручення.
Відповідно до положень ст.1000 Цивільного кодексу України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.
Статтею 1003 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.
Відповідно до п. 1.1.1. Договору доручення № D-2018-07 від 29.08.2018 року, укладеного між ТОВ «Юридична компанія «Арта» (Довіритель) та ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз» (Повірений), зазначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Повірений зобов`язується за винагороду від імені і за рахунок Довірителя здійснити наступні дії: укласти договір (контракт) із продавцем, на купівлю (придбання) обладнання.
Пунктом 1.1.7 зазначеного договору доручення передбачено, що Повірений зобов`язується доставити придбаний товар на адресу Довірителя: вул. Мотуза, 128, м.Перещепине, Новомосковський район, Дніпропетровська обл., Україна.
Пунктом 1.2 зазначеного Договору доручення передбачено, що Довіритель набуває право власності на товар відповідно до умов договору (контракту), укладеному Повіреним від імені і за рахунок Довірителя.
В пункті 3.1 Договору доручення Повірений зобов`язаний, діючи від імені, за рахунок Довірителя та в його інтересах, укласти Договір (Контракт) на поставку товарів із продавцем.
Отже, колегія суддів апеляційного суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що до ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз» не перейшло право власності на отриманий товар, відповідно до умов контракту № 02N290818 від 29.08.2018, а грошові кошти, що були перераховані ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз» на користь нерезидента є грошовими коштами ТОВ «Юридична компанія «Арта», і таке перерахування здійснювалося ТОВ «ПМТЗ «Агро-Союз» від імені та за рахунок ТОВ «Юридична компанія «Арта» на підставі Договору доручення № D-2018-07 від 29.08.2018.
Окрім того, Договором доручення № D-2018-07 від 29.08.2018, зокрема передбачено, що все, що повірений одержав на виконання угод, зроблених їм за вказівкою довірителя, а рівно і те, що він одержав від довірителя для виконання угод, є власністю довірителя.
Також, відповідно до п.п.14.1.202 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.
Тобто, і не вважаються продажем товарів операції з їх надання в межах, зокрема договорів доручення чи комісії, оскільки така операція не передбачає передачі прав власності на такі товари до повіреного (комісіонера), а повірений (комісіонері є лише посередником в передачі товару його власнику - Довірителю або Комітенту).
Отже, з огляду на викладені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що позивач в межах даних правовідносин не є суб`єктом порушення приписів ст. 13 Закону України «Про валютні операції», а тому спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року в адміністративній справі №160/6488/21- залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених  ч. 4 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко