ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

23 вересня 2022 року 
справа № 620/209/22
адміністративне провадження № К/990/23032/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Ханової Р. Ф., 
cуддів - Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у складі суддів Губської Л. В., Епель О. В., Карпушової О. В.
у справі №620/209/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агростандарт-1» 
до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України 
про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агростандарт-1» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення комісії Головного управління ДПС у Чернігівській області №3612813/40807729 від 04 січня 2022 року, № 3612814/40807729 від 04 січня 2022 року, № 3612815/40807729 від 04 січня 2022 року, № 3612816/40807729 від 04 січня 2022 року, № 3612817/40807729 від 04 січня 2022 року, зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Агростандарт-1» № 5 від 20 грудня 2021 року, № 7 від 22 грудня 2021 року і вважати їх прийнятими та зареєстрованими датою направлення - 28 грудня 2021 року, № 6 від 21 грудня 2021 року, № 8 від 23 грудня 2021 року, № 9 від 23 грудня 2021 року і вважати їх прийнятими та зареєстрованими датою направлення - 29 грудня 2021 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року адміністративний позов Товариства задоволений у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, 27 травня 2022 року податковий орган подав апеляційну скаргу на це рішення.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2022 року справу №620/209/22 витребувано з суду першої інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору, а також для надання заяви про поновлення пропущеного строку.

07 липня 2022 року скаржник надіслав засобами поштового зв`язку клопотання на виконання вимог ухвали суду від 27 червня 2022 року, просив поновити строк на апеляційне оскарження.

19 липня 2022 року ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Не погодившись із ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, просить її скасувати.

Верховний Суд ухвалою від 29 серпня 2022 року відкрив провадження за касаційною скаргою податкового органу та витребував справу №620/209/22 з суду першої інстанції.

19 вересня 2022 року справа №620/209/22 надійшла на адресу Верховного Суду.

Відзив Товариства на касаційну скаргу податкового органу Суду не надано.

Переглянувши судове рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги.

Статтею 295 КАС України передбачено строки апеляційного оскарження.

Частиною першою вказаної статті визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З огляду на приписи, зокрема, статті 44 КАС України, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом для чого, як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відтак, контролюючий орган в особі свого керівника, який, в силу наданих йому повноважень, має можливість безпосереднього впливу на процес організації діяльності податкового органу, повинен забезпечити належний рівень здійснення претензійно-позовної роботи.
Суд зазначає, що при поданні апеляційної скарги та в подальшому на виконання ухвали суду податковий орган просив поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи клопотання тим, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою збереження життя та здоров`я працівників Державної податкової служби України та її територіальних органів наказом Державної податкової служби України від 24 лютого 2022 року №243-о «Про встановлення простою у роботі Державної податкової служби України та її територіальних органах», виданого на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», встановлено простій у роботі Державної податкової служби України та її територіальних органах. Зокрема, простій у роботі Головного управління ДПС у Чернігівській області був припинений 02 червня 2022 року згідно з наказом ДПС України від 31 травня 2022 року № 276.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу без руху, а в подальшому відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, не навів мотивів, з яких «простій у роботі органів ДПС у зв`язку з військовою агресією» є неповажною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Суд зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків у судових справах. 

Верховний Суд наголошує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Враховуючи те, що останній день перебігу процесуального строку на подання апеляційної скарги припав на період повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, а також на період простою у роботі Державної податкової служби України та її територіальних органах, введеного у зв`язку з військовою агресією, Верховний Суд вважає, що ці обставини унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку і можуть бути підставою для поновлення процесуального строку.

Щодо несплати судового збору податковим органом у визначений ухвалою суду строк, то наслідком цього є повернення апеляційної скарги відповідно до вимог статей 169, 296, 298 КАС України. 

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

На думку Верховного Суду, у цьому випадку скаржник не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів знаходить помилковим висновок апеляційного суду про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою податкового органу, з огляду на те, що відповідач довів, що не зловживав своїм процесуальним правом на звернення з апеляційною скаргою.

З врахуванням наведених вище обставин суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі, чим обмежив право відповідача на апеляційне оскарження судового рішення.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи відповідно до пункту 6 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства. Одночасно забезпечення апеляційного перегляду справи є гарантією від можливої судової помилки, а відтак і гарантією правопорядку.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Головного управління ДПС у Чернігівській області підлягає задоволенню, а ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року у справі №620/209/22 - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 

Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області задовольнити.

Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2022 року скасувати, справу №620/209/22 направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р. Ф. Ханова 
          
Судді:                                                                                                     І. А. Гончарова

                                                                                                    І. Я. Олендер