Справа № 459/898/21                        Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М.В. 
Провадження № 22-ц/811/2993/21                Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.
секретаря: Івасюти М.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк «Форвард» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у березні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Банк «Форвард», про захист прав споживачів та визнання недійсними окремих умов кредитного договору та застосування наслідків їх недійсності.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 28 лютого 2019 року між ним та Акціонерним товариством «Банк «Форвард» укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит в розмірі 58 820 грн. з терміном повернення до 28 лютого 2022 року зі ставкою по кредиту 0.01% та щомісячною комісією в розмірі 1935.18 грн. Кредитний договір складається з оферти № 200189576 від 28 лютого 2019 року та додатку до договору №200189576 від 28 лютого 2019 року, який містить графік платежів за продуктом «Швидкі гроші». Умовами кредитного договору також передбачена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3.29%, яка нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі, а також плата за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «СМС-сервіс» у розмірі 35 грн. Стверджує, що умови спірного договору про споживчий кредит щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості та плати за надання виписок по рахунку клієнта є несправедливими оскільки суперечать вимогам Законів України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів», відтак є недійсними. Зазначає, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими, наслідком яких є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Вказує, що сума щомісячної комісії за строк, на який укладено споживчий кредитний договір, становить 69 666.48 грн., що перевищує розмір тіла кредиту у зв`язку з чим збільшуються витрати позичальника за даним споживчим кредитом. Вважає, що комісія за управління кредитом без зазначення, яка саме послуга за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, є незаконними, оскільки банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Наголошує, що сплачував усі платежі, в тому числі і за смс-сервіс, тому відповідач зобов`язаний провести перерахунок здійснених з часу укладення кредитного договору №200189576 від 28 лютого 2019 року платежів та зарахувати сплачену ним суму в рахунок погашення основного боргу за кредитним договором, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
З наведених підстав просить:
-визнати умову оферти № 200189576 від 28.02.2019 року та додатку до договору № 200189576 від 28.02.2019 року (продукт Швидкі гроші) в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3.29% від загальної суми кредиту на день видачі, що становить 1935.18 грн. кредитного договору № 200189576 від 28.02.2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , недійсною з моменту укладення кредитного договору;
-визнати умову оферти № 200189576 від 28.02.2019 року та додатку до договору № 200189576 від 28.02.2019 року (продукт Швидкі гроші) в частині встановлення плати за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «СМС-сервіс», яка становить 35 грн. щомісячно, кредитного договору № 200189576 від 28.02.2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , недійсною з моменту укладення кредитного договору;
-зобов`язати Акціонерне товариство «Банк Форвард» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 200189576 від 28.02.2019 року, зарахувавши сплачену ОСОБА_1 комісію в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 200189576 від 28.02.2019 року. 
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано умову Оферти № 200189576 від 28.02.2019 року та додатку до неї (продукт «Швидкі гроші») в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,29% від загальної суми кредиту на день видачі, що становить в сумі 1935,18 грн. кредитного договору №200189576 від 28.02.2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 недійсним з моменту укладення кредитного договору.
Визнано умову Оферти № 200189576 від 28.02.2019 року та додатку до неї (продукт «Швидкі гроші») в частині встановлення плати за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «СМС - сервіс» і становить 35,00 грн. щомісячно Кредитного договору №200189576 від 28.02.2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 недійсним з моменту укладення кредитного договору.
Зобов`язано Акціонерне товариство «Банк Форвард» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №200189576 від 28.02.2019 року, зарахувавши сплачену ОСОБА_1 комісію, в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором №200189576 від 28.02.2019 року.
Відмовлено представнику позивача ОСОБА_1 , адвокату Пащуку А. І., в стягненні судових витрат на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.
Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Банк «Форвард», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Апелянт стверджує, що ОСОБА_1 підписав оферту, яку подав до АТ «Банк Форвард» для укладення кредитного договору відповідно до яких на умовах, викладених в оферті, умовах надання та обслуговування кредитів АТ «Банк Форвард» просить банк укласти з ним кредитний договір, а банк лише акцептував оферту ОСОБА_1 . Зазначає, що сторони погодили, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії та інші платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, в тому числі і за ведення рахунків, які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит. Вказує, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються також платежі за додатковими та супутніми послугами кредитодавця, які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит. Звертає увагу, що така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами, передбачена ст.ст. 2,47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Вважає, що підписавши оферту від 28 лютого 2019 року на укладення угоди про надання кредиту, ОСОБА_1 підтвердив, що він належним чином ознайомлений та погоджується з умовами договору про надання кредиту, з врахуванням усіх супутніх послуг, в тому числі і щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3.29% від загальної суми кредиту на день видачі та плати за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «СМС-сервіс». Наголошує, що банком надано позивачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту, графіку платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку за кожним платіжним періодом, за формою, що відповідає вимогам Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Стверджує, що ОСОБА_1 виконував умови кредитного договору, вносив платежі, однак до 18 лютого 2020 року не звертався з вимогами про розірвання або визнання недійсним пунктів договору чи договору в цілому. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки текст постанови складено 15 листопада 2022 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 07 листопада 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 15 листопада 2022 року.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Задовольняючи позовні вимоги  ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що комісія в розмірі 3.29 %, яка нараховується відповідачем щомісячно на загальну суму кредиту, встановлена фактично за обслуговування кредиту без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а умова договору в частині встановлення плати за надання виписок по рахунку у вигляді текстових повідомлень за допомогою «СМС-сервіс» в розмірі 35 грн. щомісячно є несправедливою, такі умови договору суперечать чинному законодавству, а відтак договір в цій частині підлягає визнанню недійсним, що є підставою для здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором шляхом зарахування сплаченої ОСОБА_1 комісії в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором №200189576 від 28 лютого 2019 року. 
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Судом встановлено, що 28 лютого 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200189576, за умовами якого позивач отримав кредит на споживчі потреби в розмірі 58 820 грн. строком на 36 місяців з фіксованою процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 0.01 %.
Крім того, 28 лютого 2019 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладено додаток до кредитного договору №200189576 від 28 лютого 2019 року, який містить основні умови кредитування, в тому числі і інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту, а також графік платежів за продуктом «Швидкі гроші».
Зі змісту кредитного договору (оферти) №200189576 від 28 лютого 2019 року вбачається, що умовами оферти передбачено сплату позичальником щомісячної комісії в розмірі 1935.18 грн., а також щомісячної плати за надання послуги «SMS-сервіс» в розмірі 35.00 грн.
Пунктом 4 додатку до кредитного договору №200189576 від 28 лютого 2019 року передбачено фіксовану процентну ставку в розмірі 0,01% річних, щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості 3,29% від загальної суми кредиту на день видачі, плату за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «SMS-сервіс» в розмірі 35 грн. щомісячно. 
Відповідно до п. 7 додатку до кредитного договору №200189576 від 28 лютого 2019 року повернення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних ануїтетних платежів в загальній кількості 36 платежів згідно з графіком платежів за продуктом «Швидкі гроші». 
Графіком платежів за продуктом «Швидкі гроші» визначено суму платежу, яку позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати банку в розмірі 3605 грн., з яких 1634.36 грн. – погашення суми кредиту, 0.46 грн. – погашення процентів за користування кредитом, 1935.18 грн. – щомісячна комісія, 35 грн. – плата за «SMS-сервіс».
В п. 1.2 кредитного договору №200189576 від 28 лютого 2019 року зазначено, що кредитні кошти надаються клієнту шляхом зарахування їх суми на банківський рахунок та подальшого переказу з рахунку згідно з дорученням клієнта.
Випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 з 28 лютого 2019 року по 27 квітня 2021 року підтверджується, що банком надано кредит в розмірі 58 820 грн.
Як вбачається з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 з 28 лютого 2019 року до 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 вносилися платежі на виконання умов кредитного договору №200189576 від 28 лютого 2019 року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі – Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, – щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Велика Палата Верховного Суду у згаданій постанові вказала на те, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з пунктом 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку.
Вказаний висновок Великої Палати Верховного Суду має бути врахований під час апеляційного розгляду даної справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що умови кредитного договору №200189576 від 28 лютого 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , та додатку до нього (продукт «Швидкі гроші») в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,29% від загальної суми кредиту на день видачі, що становить в сумі 1935,18 грн., та в частині встановлення плати за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «СМС - сервіс» і становить 35,00 грн. щомісячно, суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі умови є нікчемними.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15 від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.
Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним у силу закону з моменту його укладення.
Враховуючи те, що умовами кредитного договору №200189576 від 28 лютого 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , та додатку до нього (продукт «Швидкі гроші»), передбачено встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,29% від загальної суми кредиту на день видачі, що становить в сумі 1935,18 грн. та встановлення плати за послугу щодо надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «СМС - сервіс» і становить 35,00 грн. щомісячно, яка в силу закону повинна надаватись безоплатно, такі є нікчемними в силу закону, а отже не підлягають визнанню недійсними судом.
Оскільки при вирішенні спору про визнання правочину недійсним встановлено наявність передбачених законодавством підстав щодо нікчемності правочину, то дійшовши висновку про нікчемність окремих умов кредитного договору одночасно підлягають застосуванню наслідки їх недійсності, визначені у статті 216 ЦК України.
З огляду на нікчемність окремих умов кредитного договору №200189576 від 28 лютого 2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , та додатку до нього (продукт «Швидкі гроші»), а саме умов у частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,29% від загальної суми кредиту на день видачі, що становить в сумі 1935,18 грн., та в частині встановлення плати за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «СМС - сервіс» і становить 35,00 грн. щомісячно, та враховуючи вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №200189576 від 28 лютого 2019 року, зарахувавши сплачену ОСОБА_1 комісію в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, підлягають застосуванню правові наслідки виконання нікчемного правочину шляхом зобов`язання Акціонерного товариства «Банк Форвард» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №200189576 від 28 лютого 2019 року, що забезпечить захист прав та інтересів позивача.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Акціонерного товариства «Банк Форвард» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №200189576 від 28 лютого 2019 року, зарахувавши сплачену ОСОБА_1 комісію в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 200189576 від 28 лютого 2019 року, підлягають до задоволення у зв`язку з нікчемністю умов кредитного договору № 200189576 від 28 лютого 2019 року та додатку до нього, які встановлюють щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості, а не у зв`язку з їх недійсністю, як помилково вважав суд першої інстанції.
Допущене судом першої інстанції порушення норм матеріального права суд апеляційної інстанції усуває шляхом викладення мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду в частині позовних вимог про зобов`язання Акціонерного товариства «Банк Форвард» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 200189576 від 28 лютого 2019 року, зарахувавши сплачену ОСОБА_1 комісію в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 200189576 від 28 лютого 2019 року, в редакції цієї постанови.
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судові витрати, понесені АТ «Банк Форвард» у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн. мають компенсуватися за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк «Форвард» – задовольнити частково.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2021 року в частині вирішення позовних вимог про визнання умови оферти № 200189576 від 28 лютого 2019 року 2019 року та додатку до договору № 200189576 від 28 лютого 2019 року (продукт «Швидкі гроші») щодо встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3.29% від загальної суми кредиту на день видачі, що становить 1935.18 грн., та встановлення плати за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги «СМС-сервіс», яка становить 35 грн. щомісячно, – скасувати та ухвалити в цій частині вимог постанову про відмову в задоволенні цих позовних вимог. 
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2021 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Акціонерного товариства «Банк Форвард» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № 200189576 від 28 лютого 2019 року, зарахувавши сплачену ОСОБА_1 комісію в рахунок погашення заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором № 200189576 від 28 лютого 2019 року – змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 14 червня 2021 року – залишити без змін.
Компенсувати Акціонерному товариству «Банк Форвард» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.
Постанова складена 15.11.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк