П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/10673/22	
Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Димерлія О.О.
суддів: Танасогло Т.М. ,  Крусяна А.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі № 420/10673/22 за позовом ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В:
03.08.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила суд зобов`язати Ананьївську міську раду Подільського району Одеської області змінити адресу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право спадкування на який ОСОБА_1 набула після смерті тітки - ОСОБА_2 , 1970 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що вирішення питання про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси чи зміни адреси належить до повноважень Ананьївської міської ради Одеської області.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі №420/10673/22 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції, з посиланням на п.1 ч.1 ст.170 КАС України, вказав про те, що в даному випадку позивачка звернулась до суду за захистом майнових прав, а тому такий спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Не погодившись із вищеозначеним судовим рішенням позивачкою подано апеляційну скаргу в якій зазначено, що ухвалюючи спірне рішення окружним адміністративним судом порушено норми матеріального та процесуального права, що на думку ОСОБА_1 , є підставою для скасування такого судового рішення та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначає, що вирішення даного спору відноситься до юрисдикції адміністративного суду, оскільки питання про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси чи зміни адреси належить до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради. 
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.
Зокрема, як зазначено в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 є спадкоємицею майна за заповітом після смерті тітки – ОСОБА_2 .
До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
З метою прийняття спадщини ОСОБА_1 подано нотаріусу відповідну заяву.
Однак, здійснюючи розгляд вищеозначеного питання нотаріусом було виявлено, що за адресою спадкового майна зареєстровано інший житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, який належить ОСОБА_3 . 
Означене слугувало підставою для відмови ОСОБА_1 у вчинені нотаріальної дії.
У подальшому, 09.06.2022р. ОСОБА_1 звернулась до Ананьївської міської ради із заявою щодо упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна.
За наслідками розгляду вказаного звернення орган місцевого самоврядування, з посиланням на п.52 Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 р. № 690, повідомив позивачці, що у даному випадку зміна, коригування адреси можлива лише на підставі рішення. 
У зв`язку з чим, ОСОБА_1 за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернулася до суду з даним адміністративним позовом. 
Здійснюючи перегляд даної справи в апеляційному порядку колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України   передбачено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Натомість, визначальними ознаками приватноправових відносин є: юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
Поряд з цим, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. 
Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
За наслідками офіційного з`ясування фактичних обставин справи колегією суддів установлено, що в процесі прийняття ОСОБА_1 спадщини виникли обставини, які не надавали нотаріусу можливості вчинити нотаріальну дію. 
Отже, ОСОБА_1 ініційовано даний позов з метою усунення перешкод для вчинення нотаріусом відповідної нотаріальної дії та прийняття скаржницею спадщини. 
Беручи до уваги наведене, колегія суддів вказує, що у даному випадку в позивачки беззаперечно наявний особистий майновий інтерес з прийняття у спадщину об`єкта нерухомості.
Крім того, суд апеляційної інстанції відмічає, що обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 акцентує увагу на висновки Верховного Суду, які викладені в постановах від 22.01.2019р. у справі №441/1625/15-а, від 13.08.2020р. у справі №3449283/16-а, згідно із якими вирішення питання про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси чи зміни адреси належить до повноважень виконавчого органу сільської, селищної міської ради
Однак, колегія суддів уважає такі доводи апеляційної скарги необґрунтованими, оскільки у мажах даної справи не є спірним питання щодо наявності чи відсутності в органу місцевого самоврядування таких повноважень.
У даному випадку ОСОБА_1 не оскаржуються жодні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Предметом спору є лише зобов`язання Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області змінити адресу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право спадкування на який ОСОБА_1 набула після смерті тітки - ОСОБА_2 , 1970 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відтак, з урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд уважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність відмови у відкритті провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Установлені у справі фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи позивачки. 
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи позивачки, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.   170, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 року у справі № 420/10673/22 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення. 

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Танасогло Т.М.    Крусян А.В.