Ухвала
 
05 жовтня 2022 року
 
м. Київ
 
справа № 274/59/16-ц
провадження № 61-227св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступниками якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка Плюс»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Житомирського апеляційного суду від 02 грудня 2021 рокуу складі колегії суддів: Трояновської Г. С., Павицької Т. М., Миніч Т. І., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У січні 2016 року  Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступниками якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк» або Банк) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Карточка Плюс»), звернулося до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за договором кредиту від 12 квітня 2006 року № 286/25-345 за тілом кредиту та відсотками у розмірі 33 206,25 дол. США, у гривневому еквіваленті за курсом Національного банку  України (далі - НБУ) на день винесення рішення; заборгованість за договором кредиту № 286/25-476 за тілом кредиту та відсотками у розмірі 45 748,32 дол. США у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день винесення рішення; пеню за всіма договорами кредиту у розмірі 512 139,78 грн. 
 
Позов обґрунтовано тим, що 12 квітня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено вказані кредитні договори, за умовами яких, з урахуванням додаткових угод, відповідачка отримала у тимчасове користування грошові кошти в розмірі 22 611,45 дол. США та 25 842,36 дол. США, відповідно.
 
Однак, всупереч умовам договорів, взяті на себе зобов`язання по сплаті відсотків та внесення чергових частин кредитних коштів відповідач здійснювала неналежним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку Банк просив стягнути з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.
 
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних договорів та договорів іпотеки, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 286/25-345 укладений 12 квітня 2006 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк»; визнати недійсним договір іпотеки укладений 12 квітня 2006 року між нею, ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 ; визнати недійсним кредитний договір № 286/25-476 украдений 08 серпня 2007 року між нею та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»; визнати недійсним договір іпотеки укладений 08 серпня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 .
 
Позов обґрунтовано тим, що в порушення вимог чинного законодавства з питань регулювання кредитних зобов`язань, відповідачем, при укладенні зазначеного кредитного договору не було надано повної інформації про орієнтовану сукупну вартість кредиту, не попереджено про можливе настання валютних ризиків, не встановлено позичальнику право дострокового повернення кредиту, річна відсоткова ставка за кредитом не визначена належним чином, не зазначено інфляційне застереження. Також зазначає, що в момент підписання кредитного договору вона була введена в оману Банком щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, які суперечили її волевиявленню, а правочини здійснені з використанням нечесної підприємницької діяльності є недійсними. В свою чергу, зазначені обставини позбавили відповідача можливості об`єктивно оцінити та проаналізувати, запропоновані позивачем кредитні послуги, банком було приховано повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої вартості кредиту, а також інших фінансових зобов`язань, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
 
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту № 286/25-345 від 12 квітня 2006 року за тілом кредиту та відсотками у розмірі 33 206,25 дол. США, що еквівалентно 941 065,13 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту № 286/25-476 від 08 серпня 2007 року за тілом кредиту та відсотками в розмірі 45 748,32 дол. США, що еквівалентно 1 296 507,39 грн. Стягнуто з    ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» пеню за договором кредиту від 12 квітня 2006 року № 286/25-345 та за договором кредиту від 08 серпня 2007 року № 286/25-476  в загальному розмірі 512 139,78 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних договорів та договорів іпотеки  відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову накладені ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 квітня 2018 року.
 
Постановою Житомирського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступниками якого є АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Карточка Плюс», до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 12 квітня 2006 року № 286/25-345 в сумі 16 737,33 дол. США та за кредитним договором від 08 серпня 2007 року № 286/25-476 в сумі 22 433,50 дол. США відмовити за пропуском позовної давності. В решті вимог позову відмовлено за безпідставністю.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
АТ «Альфа-Банк» у грудні 2021 року засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у частині відмови у задоволенні позову Банку до ОСОБА_1 .
 
Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає те,що судом апеляційної інстанції застосовано норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц, від 04 червня 2020 року у справі № 640/18354/14-ц.
 
Станом на час призначення справи Верховним Судом відзивів на касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк» не надходило.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 11 січня 2022 року касаційну скаргу АТ «Альфа-Банк» передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху. Надано заявнику строк на усунення недоліків, зокрема надання доказів на підтвердження сплати судового збору у розмірі 70 356,50 грн.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2022 року, після усунення заявником недоліків касаційної скарги, відкрито касаційне провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України); витребувано матеріали справи № 274/59/16-ц із Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області; надано учасникам справи строк на подання відзивів на касаційну скаргу. 
 
У травні 2022 року матеріали справи № 274/59/16-ц надійшли до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступниками якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка Плюс», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступниками якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Карточка Плюс» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних договорів та договорів іпотеки, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на постанову Житомирського апеляційного суду від 02 грудня 2021 рокупризначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 12 жовтня 2022року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 І. Ю. Гулейков

 
                                                                                                                                  С. О. Погрібний

 
         О. В. Ступак