У х в а л а  
 
08 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 638/5888/21
провадження № 61-8614ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,  Стрільчука В. А.,
 
розглянув касаційну скаргу Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради, Виконавчого комітету Харківської міської ради, Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради, Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
 
В с т а н о в и в:
У квітні 2021 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -                ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, Виконавчого комітету Харківської міської ради, Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради, Комунального підприємства «Жилкомсервіс», в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі               321 830,92 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля та моральну шкоду - 3 000,00 грн.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня                   2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Харківської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено.
Стягнено з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 та                 ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 321 830,92 грн у якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля.
Стягнено з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 та                ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн у якості відшкодування моральної шкоди.
Стягнено з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 та              ОСОБА_2 вартість проведеного детального лісопатологічного обстеження дерева у розмірі 2 011,82 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року апеляційну скаргу Харківської міської ради залишено без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року - без змін.
01 вересня 2022 року Харківська міська рада подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши касаційну скаргу Харківської міської ради, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                  01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є стягнення матеріальної шкоди у розмірі 321 830,92 грн та моральної шкоди - 3 000,00 грн.
Ціна позову в даній справі складає 354 197,46 грн, яка станом на 01 січня              2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00*250=620 250,00 грн).
Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів попередніх інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.
 
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Разом із цим, касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.
 
Крім того, посилання Харківської міської ради на застосування апеляційним судом норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, але не є доводом, який в розумінні підпунктів а)-г) пункту 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки Харківська міська рада подала касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
У х в а л и в:
                                                                                                                                      
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Харківської міської ради на рішення Дзержинського районного суду                        м. Харкова від 07 жовтня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2022 року всправі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради, Виконавчого комітету Харківської міської ради, Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради, Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           В. М. Ігнатенко

                                                                                                                       С. О. Карпенко

                                                                                                                      В. А. Стрільчук