ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
8 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 759/8733/20
провадження № 51-4792км21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі
головуючого                       ОСОБА_1 ,  
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового
засідання                             ОСОБА_4 ,
прокурора                           ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 7 вересня 2021 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадина Азербайжанської Республіки, уродженця м. Баку Республіки Азербайжан, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не має,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 рокуОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч. 1 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 7 вересня 2021 року апеляційну скаргу прокурора на вищевказаний вирок щодо ОСОБА_6 повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги, яку було залишено без руху.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує на те, що рішення апеляційного про повернення апеляційної скарги з підстав, зазначених в ухвалі є помилковим, оскільки чинний КПК не містить вимоги щодо клопотання про повторне дослідження доказів, а саме безпосереднього переліку доказів, оскільки таке клопотання вирішується після відкриття апеляційного провадження. 
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно зі ст. 438 КПК є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доступ до правосуддя як один з основоположних принципів верховенства права гарантований Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК).
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 14 закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до ст. 370, ч. 2 ст. 418 КПК ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК.
Суд першої інстанції дії ОСОБА_6 , який 8 березня 2019 року приблизно о 18:30, перебуваючи в приміщенні розважального закладу «КОСМОЛОТ» (вул. Тулузи, 1 в м. Києві), умисно заподіяв потерплому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, перекваліфікував з ч. 2 ст. 187 КК на ч. 1 ст. 125 КК.
Крім цього дії ОСОБА_6 , який 09 травня 2020 року приблизно 18:00, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів відкрито викрав чуже майно, а саме належний потерпілому ОСОБА_8 мобільний телефон, перекваліфікував з ч. 2 ст. 187 КК на ч. 1 ст. 186 КК.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просив скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. Прокурор вказував на те, що судом першої інстанції не взято до уваги ряд доказів, що підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні розбійних нападів на потерпілих, а іншим доказам, на думку прокурора, надано невірну оцінку.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 5 липня 2021 року апеляційну скаргу прокурора залишено без руху через її невідповідність вимогам 396 КПК і встановлено строк для усунення недоліків.
Своє рішення суд мотивував тим, що ставлячи питання про перекваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК на ч. 2 ст. 187 КК, прокурор не зазначає про необхідність дослідження доказів, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості перевірити обґрунтованість доводів викладених у апеляційній скарзі.
На виконання вимог рішення прокурор в установлений для усунення недоліків строк подав нову апеляційну скаргу, в які, не змінюючи її мотивувальної частини, просив апеляційний суд провести судовий розгляд, під час якого повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, а саме дослідити письмові та речові докази у справі, допитати потерпілого та свідків. За результатами апеляційного розгляду прокурор просив скасувати вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 7 вересня 2021 року апеляційну скаргу прокурора повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги, яку було залишено без руху.
Обґрунтовуючи своє рішення, апеляційний суд зазначив, що норми кримінального процесуального закону чітко передбачають, що клопотання про дослідження доказів повинно бути не загальним, а має містити безпосередній перелік доказів, які повинен дослідити апеляційний суд, з обґрунтуванням відповідних підстав для того, визначених ч. 3 ст. 404 КПК, що прокурором зроблено не було.
Колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком апеляційного суду з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені вироки, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 398 КПК суддя-доповідач, отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам ст. 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 399 КПК суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
На стадії прийняття апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати питання, які вирішуються на стадії апеляційного розгляду, порядок і межі якого визначено статтями 404 – 405 КПК.
Частиною 2 ст. 396 КПК установлено вимоги до апеляційної скарги: в апеляційній скарзі зазначаються: 1) найменування суду апеляційної інстанції; 2) прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; 4) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; 5) клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів; 6) перелік матеріалів, які додаються. 
За змістом ст. 394 КПК апеляційна скарга має містити вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Як убачається з матеріалів провадження, впродовж наданого часу прокурор усунув вказані в ухваліапеляційного суду від 5 липня 2021 року недоліки та подав нову апеляційну скаргу, в якій в прохальній частині заявив клопотання про повторне дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження, а саме дослідження письмових та речових доказів у справі, допит потерпілого та свідків.
Що стосується посилання апеляційного суду на те, що клопотання про дослідження доказів повинно бути не загальним, а має містити безпосередній перелік доказів, то на переконання колегії суддів воно є необґрунтованим та суперечить вимогам КПК, оскільки п. 5 ч. 1 ст. 396 КПК не містить конкретних вимог щодо змісту такого клопотання.
Таким чином, оскільки прокурором було усунуто недоліки, зазначені в ухвалі суду від 5 липня 2021 року, а подана ним нова апеляційна скарга відповідає вимогам КПК, рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги прокурору з підстав, наведених в ухвалі є передчасним та таким, що порушує принципи рівності та змагальності сторін, що з огляду на практику ЄСПЛ, не узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції щодо забезпечення справедливого судового розгляду.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суддя апеляційного суду не дотримався положень статей 396, 399, 404, 405 КПК і допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило цьому суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.
За таких обставин касаційна скарга прокурора підлягає до задоволення, оскаржувана ухвала апеляційного суду – скасуванню на підставі п. 1 ч. 1ст. 438 КПК, а кримінальне провадження – призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 7 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6  – скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                       ОСОБА_3