ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2022 р.           Справа№ 910/2601/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пантелієнка  В.О.
суддів:            Гарник Л.Л. 
          Остапенка О.М. 
 
секретар судового засідання   Нечасний О.Л.

представники  учасників провадження у судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу господарського суду м.Києва від 26.09.2022р.
(повний текст складено 25.10.2022р.)
у справі №910/2601/22 (суддя Омельченко Л.В.)
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність боржника фізичної особи

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою господарського суду м.Києва від 26.09.2022р. по справі №910/2601/22  провадження у справі №910/2601/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 закрито.
Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, 26.10.2022р. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду м.Києва від 26.09.2022р., в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу до господарського суду м.Києва для продовження розгляду. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду м.Києва від 26.09.2022р. по справі №910/2601/22 та призначено її до розгляду на 19.12.2022р. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022р. відмовлено у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Белінської Н.О. про проведення судового засідання 19.12.2022р. у справі №910/2601/22 в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2022р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду м.Києва від 26.09.2022р. по справі №910/2601/22 прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи  правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до ч.6 ст.12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
Фізична особа ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) звернувся до господарського суду м.Києва із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника.
Ухвалою господарського суду м.Києва від 25.05.2022р. серед іншого, було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), введено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражну керуючу Белінську Наталію Олександрівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №190 від 12.02.2013р.), вжито заходів для забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони фізичній особі ОСОБА_1 укладати правочини (договори) та заборони розпоряджатися його нерухомим майном, оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , визначено дату проведення попереднього судового засідання.
Ухвалою господарського суду м.Києва від 18.07.2022р. було закрито попереднє засідання у справі та призначено розгляд справи про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 у підсумковому засіданні.
З матеріалів справи вбачається, що фізична особа ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) звернувся до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у порядку статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) у зв`язку з наявною та непогашеною заборгованістю. 
Колегія суддів вважає, що таким чином боржник проявив добросовісну поведінку, спрямовану на врегулювання наявної заборгованості шляхом застосування процедур банкрутства.
Процедура банкрутства, в основі якої лежить конкурсна природа, спрямована на забезпечення відстоювання обґрунтованості вимог конкурсних кредиторів до боржника на конкурентних засадах. Формально це не виключає наявності одного конкурсного кредитора, водночас відсутність конкурсних кредиторів взагалі унеможливлює формування зборів/комітету кредиторів як основної рушійної сили процедури банкрутства.
За змістом частин 1,2 ст.112 КУзПБ подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією боргів боржника здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб. Попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60-ти днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Ця норма є відсилочною до норми ст.45 КУзПБ, якою визначено порядок виявлення кредиторів та осіб, які мають бажання взяти участь у санації боржника.
Відповідно до ч.1 ст.45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30-ти днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Стаття 1 КУзПБ визначає кредитора як юридичну або фізичну особу, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника. Конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника (абз.13 ст.1 КУзПБ).
Статтею 113 КУзПБ унормовано, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника-фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою (Книга четверта. Відновлення платоспроможності фізичної особи).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.120 КУзПБ, з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Отже, системний аналіз наведених норм Кодексу України з процедур банкрутства свідчить про те, що у справі про неплатоспроможність фізичної особи конкурсними кредиторами є ті особи, які подали до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника і вимоги яких визнані судом. При цьому, такі заяви повинні відповідати вимогам ч.3 ст.45 КУзПБ, бути оплачені судовим збором за встановленою ставкою та розглянуті господарським судом з винесенням судового рішення (у вигляді ухвали попереднього засідання) щодо розміру вимог, які визнаються та/чи відхиляються судом.
Як свідчать матеріали справи, після офіційного оприлюднення 26.05.2022р. оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 до дня проведення місцевим судом підсумкового засідання 26.09.2022р., жодних заяв від кредиторів з грошовими вимогами до боржника до місцевого суду подано не було.
У відповідності до ч.1 ст.2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Частинами 1, 3 ст.3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) унормовано, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (на даний час КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Приписами частин 1 і 2 статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Боржник - ОСОБА_1 скористався своїм правом звернення до господарського суду із заявою про неплатоспроможність, вказавши про неможливість сплатити заборгованість у розмірі 447 711,31 грн.
За змістом ст.116 ст.2 КУзПБ боржник у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність викладає, зокрема, обставини, що стали підставою для звернення до суду, а також додає конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.
Місцевий суд у підготовчому засіданні 25.05.2022р. встановив, що боржник визнає заборгованість перед банками та мікрофінансовими установами, відповідно до наданого конкретизованого списку кредиторів, а саме: ОВ "ІЗІ КРЕДИТ", ТОВ "ФК "НОВІ КРЕДИТИ", ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС", ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ", ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", ТОВ "ФК "Н.А.ГРУП", ТОВ "МІСТЕР МАНІ", ТОВ "ІНФІНАНС", ТОВ "ФК "ГЕЛЕКСІ", ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС", ТОВ "СОС КРЕДИТ", ТОВ "ФІНФОРС", ТОВ "БІЗПОЗИКА", ТОВ "ФК "ВЕРОНА", ТОВ "КУ "ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА", ТОВ "ІНСТАФІНАНС, ТОВ "АЛЕКСКРЕДИТ", АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН", АТ КБ "ПРИВАТБАНК", ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", ТОВ "ФК "ІНКАСО ФІНАНС", ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", ТОВ "ФК "КІФ", ТОВ "ФК "Є ГРОШІ КОМ", ТОВ "КРЕДИТПРОМІНВЕСТ", ТОВ "МАНІФОЮ", ТОВ "МІЛОАН", ТОВ "ГОУФІНГОУ", ТОВ "МІСТЕР КЕШ", ТОВ "КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ", ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ", ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР", розмір якої становить не менше 30-ти розмірів мінімальної заробітної плати, а тому ОСОБА_1 неспроможний здійснити погашення заборгованості, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КУзПБ, підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ).
Однак, висновків про дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед зазначеними банками та мікрофінансовими установами, яку належить визнати у справі про неплатоспроможність, включити до реєстру вимог кредиторів та задовольнити в установленому КУзПБ порядку, місцевим судом зроблено не було, оскільки безпосередньо вимоги кредиторів не були предметом розгляду у попередньому засіданні 18.07.2022р., їх розмір місцевим судом не було встановлено і не визнано.
Визнання судом вимог кредитора без його звернення до господарського суду є порушенням принципу належного урядування, норм Конституції України, ГПК України та КУзПБ.
Так, ч.2 ст.19 Конституції України унормовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів звертає увагу, що після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 станом на дату проведення попереднього та підсумкового засідання до боржника не висунуто грошових вимог.
Зазначені обставини унеможливлюють подальше провадження у справі про неплатоспроможність боржника, оскільки КУзПБ не передбачає можливості здійснювати процедури банкрутства стосовно особи, до якої не висунуто вимог кредиторів.
Слід зазначити, що Книга четверта КУзПБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи" містить особливі підстави для закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Так, відповідно до ч.7 ст.123 КУзПБ, суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:
1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї;
2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;
3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю;
4) боржник не має фінансових можливостей виплачувати заборгованість за кредитом в іноземній валюті, забезпеченим квартирою або житловим будинком, що є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, на умовах, передбачених цим Кодексом.
Суд також може закрити провадження у справі про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника (ч.11 ст.126 КУзПБ).
Також, чинним законодавством передбачено можливість закриття провадження у справі про неплатоспроможність за клопотанням кредиторів у разі порушення боржником плану реструктуризації боргів (ч.3 ст.128 КУзПБ), за результатами розгляду звіту про виконання плану реструктуризації боргів (ч.3 ст.129 КУзПБ).
За змістом ч.1 ст.134 КУзПБ провадження у справі закривається при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів.
Отже, Книгою четвертою КУзПБ не врегульовано ситуацію, коли після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність кредиторами не висунуто вимог до боржника.
Водночас статтею 113 КУзПБ визначено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Стаття 90 КУзПБ містить особливі підстави для закриття провадження у справі про банкрутство.
Господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо: 1) боржник - юридична особа не внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) юридичну особу, яка є боржником, припинено в установленому законодавством порядку, про що є відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 3) у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того самого боржника; 4) відновлено платоспроможність боржника або погашені всі вимоги кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів; 5) затверджено звіт керуючого санацією або ліквідатора в порядку, передбаченому цим Кодексом; 6) до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог; 7) справа не підлягає розгляду в господарських судах України; 8) господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника; 9) в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 2 ст.90 КУзПБ унормовано, що провадження у справі про банкрутство може бути закрито у випадках, передбачених пунктами 1, 2, 5 і 7 частини першої цієї статті, на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство (до та після визнання боржника банкрутом), у випадках, передбачених пунктами 3, 4, 8 і 9 частини першої цієї статті, - лише до визнання боржника банкрутом, а у випадку, передбаченому пунктом 6 частини першої цієї статті, - лише після визнання боржника банкрутом.
У випадках, передбачених пунктами 4 - 6 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню (ч.4 ст.90 КУзПБ).
Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.90 КУзПБ зазначено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог.
У такій же ситуації стосовно фізичної особи, на переконання апеляційного суду, подальше провадження у справі про неплатоспроможність також є неможливим, тому його вірно закрито.
Натомість, як було вищезазначено, ч.2 ст.90 КУзПБ визначено стадію, на якій суд може закрити провадження у справі з підстав, передбачених п.6 цієї статті - лише після визнання боржника банкрутом.
Водночас, п.8 ч.1 ст.90 КУзПБ передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство юридичної особи, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.
Зважаючи на вищевикладене, оскільки встановлено, що після оприлюднення офіційного оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 станом на дату проведення попереднього та підсумкового засідання до боржника не було висунуто вимог, тому у місцевого суду не було змоги належним чином надати обґрунтовану оцінку твердженням боржника щодо його неплатоспроможності.
У такій ситуації, подальше провадження у справі про банкрутство було неможливим, тому його обгрунтовано закрито на підставі п.8 ч.1 ст.90 КУзПБ.
Визначаючи підставу для закриття провадження у справі про банкрутство, місцевий суд виходив з того, що КУзПБ не встановлено вичерпних підстав для закриття провадження у справі про банкрутство до визнання боржника банкрутом у разі, якщо після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство до боржника не висунуто вимог, а п.8 ч.1 ст.90 КУзПБ передбачено підставу для закриття провадження у справі про банкрутство в такому випадку.
Частиною 4 ст.45 КУзПБ встановлено, що кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів. Отже, на думку апеляційного суду, законодавець усвідомлено протягом тривалого часу зменшує наслідки порушення конкурсним кредитором 30-денного строку на подання письмових заяв з вимогами до боржника, у чому вбачається вияв поваги законодавця до прав кредиторів на їх легітимні очікування щодо можливості погашення наявного боргу навіть у випадку порушення 30-денного строку на подання вимог конкурсних кредиторів, що у загальному сенсі відповідало нормам Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині пропорційності втручання у права таких кредиторів.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 11.02.2021р. у справі №910/16593/19.
З цієї точки зору виправданим є підхід місцевого суду до застосування до спірної ситуації норм саме п.8 ч.1 ст.90 КУзПБ, застосування якого за своїми наслідками більше відповідає загальній динаміці законодавчої спрямованості нормативного регулювання інституту виявлення конкурсних кредиторів і не призводить до визнання вчасно не поданих вимог конкурсних кредиторів до боржника погашеними.
Крім того, Верховний Суд у вказаній постанові зазначив наступне: "Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові дійшов висновків про те, що в разі небажання кредиторів з тих чи інших підстав брати участь у справі про банкрутство боржника та задоволення своїх вимог у процедурі банкрутства і, відповідно, неподання до боржника кредиторських заяв законодавець передбачив відповідні наслідки, які визначені ним в частині четвертій статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме: визнання таких вимог погашеними, а виконавчих документів за відповідними вимогами - такими, що не підлягають виконанню.
Натомість Верховний Суд вважає, що в такому випадку виключається навіть теоретична можливість подання іншими кредиторами своїх вимог до боржника поза межами 30-денного строку, що суперечить підходу законодавця, закладеному в частині четвертій статті 45 КУзПБ.
Колегія суддів касаційної інстанції зауважує, що подібний підхід апеляційного господарського суду суперечить системному тлумаченню частини четвертої статті 45 КУзПБ, яка серед наслідків неподання заяви конкурсним кредитором протягом 30-ти днів передбачає лише позбавлення його права вирішального голосу, а не визнання його вимог погашеними, а виконавчих документів за відповідними вимогами - такими, що не підлягають виконанню.
Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що оскільки після оприлюднення офіційного оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство юридичної особи станом на дату проведення попереднього засідання до боржника не висунуто вимог, суд не має змоги належним чином надати обґрунтовану оцінку твердженням боржника щодо його неплатоспроможності, адже такі твердження боржника у процедурі банкрутства мають бути досліджені судом критично з урахуванням як думки розпорядника майна, так й інших конкурсних кредиторів. Тому подальше провадження у справі про банкрутство є неможливим, у зв`язку з чим, його належить закрити на підставі пункту 8 частини першої статті 90 КУзПБ, відповідно до якого господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.".
Тому місцевий суд дійшов правильного висновку, що відсутність заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника свідчить про недоведеність неплатоспроможності фізичної особи ОСОБА_1 , що є підставою для закриття, у зв`язку з цим, провадження у справі про його неплатоспроможність.
Місцевий суд законно і обґрунтовано закрив провадження у справі №910/2601/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. 
За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 255, 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -                                
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду м.Києва від 26.09.2022р. у справі №910/2601/22 - без змін.
Справу №910/2601/22 повернути до господарського суду м. Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288  ГПК України.

  Головуючий суддя                                                            В.О. Пантелієнко 

Судді                                                                                Л.Л. Гарник

                                                                                О.М. Остапенко