ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/5623/21  Номер провадження 33/814/595/22	Головуючий у 1-й інстанції Пілюгіна О.М.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., 
за участю:
адвоката – Лаєвської М.Л.,
при секретарі Бродській В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Лаєвської Марине Леніківни, діючої в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року 
у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП,
у с т а н о в и л а:
Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 454 гривні 00 копійок.
Цією постановою ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що  27 червня 2021 року о 01:20 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Шевченко,91, керував автомобілем SkodaFabia, державний реєстраційний номер  НОМЕР_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а сааме від продуття алкотестера Drager та огляду у медичному закладі.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржила адвокат Лаєвська М.Л., діюча в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вона винесена без повного дослідження усіх обставин справи та достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що ОСОБА_1 не заперечує факту вживання алкогольних напоїв та відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Разом з тим звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.
Також зазначала, що свідки зафіксували лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а доказів факту керування ним транспортним засобом матеріали справи не містять.
Ураховуючи викладене, прохала скасувати постанову Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши адвоката Лаєвску М.Л., яка підтримала доводи апеляційної скарги та прохала її задовольнити, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не дотримався.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 444797 від 27 червня 2021 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3  та письмовими поясненнями ОСОБА_4 . 
Проте апеляційний суд не погоджується з таким висновком, оскільки суд першої інстанції належним чином не дотримався вимог ст. 251, 252 КУпАП, внаслідок чого дійшов неправильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та доведеності долученими до протоколу доказами його вини у вчиненні даного правопорушення.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 444797 від 27 червня 2021 року вбачається, що 27 червня 2021 року о 01:20 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Шевченко,91, водій ОСОБА_1 керував автомобілем SkodaFabia, державний реєстраційний номер  НОМЕР_1  з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, а сааме від продуття алкотестера Drager та огляду у медичному закладі.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також в передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Тобто, факт керування транспортним засобом є безумовною та обов`язковою складовою частинною зазначеного правопорушення.
Однак з відеозапису долученого до матеріалів справи не можливо встановити факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом SkodaFabia, державний реєстраційний номер  НОМЕР_1 .
З відеозапису вбачається, що автомобіль знаходить в нерухомому стані.
Відповідно до пояснень ОСОБА_5 він був свідком відмови проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, у поясненнях зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
Разом з тим апеляційний суд звертає увагу, що на підтвердження вказаних пояснень жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом до матеріалів справи не долучено.
Письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджено лише факт, що у їх присутності 27 червня 2021 року о 01:20 год. ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
За таких обставин працівниками поліції не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , що є обов`язковою умовою відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд зауважує, що викладені в оскаржуваній постанові висновки щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки не доведено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинності, тобто того, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.
Отже, сукупністю досліджених доказів у справі про адміністративне правопорушення не доведено винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскаржена постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу адвоката Лаєвської Марине Леніківни, діючої в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року – скасувати.
Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду                                                                Л.М. Хіль