ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/9008/21                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  28 листопада 2022 року                                                                                      м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                   Оксененка О.М.,
                  суддів:          Лічевецького І.О.,
                                                             Мельничука В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Тальнівської міської ради Тальнівського району Черкаської області про скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Тальнівської міської ради Тальнівського району Черкаської області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення від 23.04.2021 №9/8-28.2 в частині п. 1 п. 1.2 щодо визнання таким, що втратив чинність пункт 2.10 рішення Тальнівської міської ради від 25.02.2021 №7/8-56.2 «Про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації» щодо надання дозволу в частині стосовно позивача, у зв`язку з виявленими обставинами.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням №7/8-56.2 від 25.02.2021 позивачу був наданий дозвіл терміном на 9 місяців на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0800 га з метою передачі в користування на умовах оренди терміном на 49 років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності Тальнівської міської ради, які відносяться до категорії земель - землі житлової та громадської забудови. Однак, у подальшому, відповідачем протиправно прийнято рішення №9/8-28.2 від 23.04.2021 відповідно до якого втратив чинність пункт 2.10 рішення №7/8-56.2 від 25.02.2021 про надання позивачу дозволу на розроблення землевпорядної документації.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов - задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення прийняте не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією України.
На думку апелянта, органи місцевого самоврялування позбавлені можливості скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, що пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, та суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 7124010100:02:001:2910, площею 0,0732 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №101382858 від 25.10.2017.
Рішенням 7 сесії 8 скликання Тальнівської міської ради Тальнівського району Черкаської області №7/8-56.2 від 25.02.2021 позивачу було надано дозвіл терміном на 9 місяців на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі в користування на умовах оренди терміном на 49 років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності Тальнівської міської ради, які відносяться до категорії земель - землі житлової та громадської забудови, вид угідь - малоповерхова забудова.
На виконання рішення №7/8-56.2 від 25.02.2021 09.04.2021 між позивачем та ТОВ «Земельно-кадастрове бюро» був укладений договір №51-п на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
ТОВ «Земельно-кадастрове бюро» звернулось до відповідача з листом №490 від 21.10.2021, в якому просило розглянути на комісії Тальнівської міської ради земельний спір по спільній межі земельних ділянок громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , відповідно до пункту 3 статті 158 Земельного кодексу України. 
Так, на даний час на земельну ділянку площею - 0,1167 га, яка надається в користування на умовах оренди громадянці ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, але у громадян немає згоди по спільній межі, тому останній просив розглянути дане питання на комісії Тальнівської міської ради із виїздом в натуру (на місцевість), для вирішення даного питання.
Рішенням 9 сесії 8 скликання Тальнівської міської ради Тальнівського району Черкаської області №9/8-28.2 від 23.04.2021 вирішено вважати таким, що втратив чинність пункт 2.10 рішення Тальнівської міської ради від 25.02.2021 №7/8-56.2 «Про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації» щодо надання дозволу в частині стосовно ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на час прийняття оскаржуваного рішення від 23.04.2021 №9/8-28.2 рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 25.02.2021 №7/8-56.2 не виконано, тобто не вичерпало свою дію, оскаржуване рішення прийнято на законних підставах та скасуванню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується і це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.
У силу вимог статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. 
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Отже, громадяни, які зацікавлені у реалізації свого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки, звертаються до відповідної сільської, селищної, міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, яку орган місцевого самоврядування зобов`язаний розглянути у місячний строк.
У відповідності до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Згідно частин восьмої-десятої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду може бути оскаржена до суду.
У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята вказаної статті).
Отже, вказаними нормами визначено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання, зокрема, для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких такі органи приймають рішення про погодження чи відмову в погодженні проекту землеустрою.
При цьому, за правилами частини першої статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Згідно частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Відповідно до частини третьої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
У свою чергу, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування  (частина шоста статті 123 Земельного кодексу України).
Таким чином, з аналізу вищевикладених норм вбачається, що для отримання саме в оренду земельної ділянки особа має отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, замовити у відповідної організації розроблення такого проекту, та подати його на затвердження органу місцевого самоврядування.
Як свідчать матеріали справи, рішенням Тальнівської міської ради Тальнівського району Черкаської області №7/8-56.2 від 25.02.2021 позивачу було надано дозвіл терміном на 9 місяців на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі в користування на умовах оренди терміном на 49 років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності Тальнівської міської ради, які відносяться до категорії земель - землі житлової та громадської забудови, вид угідь - малоповерхова забудова.
Однак, у подальшому, рішенням 9 сесії 8 скликання Тальнівської міської ради Тальнівського району Черкаської області №9/8-28.2 від 23.04.2021 вирішено вважати таким, що втратив чинність пункт 2.10 рішення Тальнівської міської ради від 25.02.2021 №7/8-56.2 «Про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації» щодо надання дозволу в частині стосовно ОСОБА_1 .
Так, згідно частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997  №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
За правилами пункту 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
При цьому, апеляційний суд враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.        
Тобто, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.
Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 04.06.2013 у справі №21-64а13.
Отже, правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення від 23.04.2021 №9/8-28.2 залежить від тієї обставини, чи вичерпало свою дію рішення відповідача №7/8-56.2 від 25.02.2021 про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки свою дію, чи ні.
Слід зазначити, що з аналізу вищевикладених норм Земельного кодексу України вбачається, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є таким, що вичерпало свою дію у разі якщо такий проект розроблений та поданий на затвердження.
Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання рішення Тальнівської міської ради Тальнівського району Черкаської області №7/8-56.2 від 25.02.2021 09.04.2021 уклав з ТОВ «Земельно-кадастрове бюро» договір №51-п на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, проект землеустрою на виконання вказаного договору не був розроблений у зв`язку з наявністю спору по спільній межі земельних ділянок громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 з огляду на відсутність у вказаних громадян згоди по спільній межі.
Враховуючи, що на час прийняття оскаржуваного рішення від 23.04.2021 №9/8-28.2 рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 25.02.2021 №7/8-56.2 не було виконано, тобто не вичерпало свою дію, оскаржуване рішення прийнято на законних підставах та скасуванню не підлягає.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя            О.М. Оксененко
Судді          І.О. Лічевецький
                                                                                В.П. Мельничук