ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5167/22 Справа № 202/1403/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року                        Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого                Лаченкової О.В.
суддів                        Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.
при секретарі                Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2022 року 
по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту народження, -

ВСТАНОВИЛА:
       В квітні 2022 року до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту народження.
       В обгрунтування заяви ОСОБА_1 зазначав, що є громадянином Російської Федерації. З 2012 року постійно проживає у місті Дніпрі. У 2013 році ним отримана картка платника податків, у 2016 році надана посвідка на постійне місце проживання. Наразі заявнику виповнилось 45 років, у зв`язку із чим заявник звернувся до органів міграційної служби з заявою на обмін посвідки на постійне місце проживання. В той же час, заявнику було повідомлено, що запис його місця та дати народження відсутній, в актовому записі про народження зазначена інша особа з іншою датою народження. Між тим, заявнику достеменно відомо, що він народився в місті Одеса, ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , братом заявника є ОСОБА_4 , у зв`язку із вищевикладеним заявник просив встановити факт народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто народження Одеса УРСР, батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , національність – цигани та зобов`язати Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідний актовий запис про народження та видати відповідне свідоцтво.
       Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Індустріальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту народження відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2022 року просить скасувати рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2022 року та ухвалити нове, яким вимоги заяви задовольнити.
       Відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2022 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.
       Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Судом першої інстанції встановлено, що Індустріальним районним відділом у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області ДМС України Огли Юрію Асламбековичу було повідомлено, що для обміну посвідки на постійне проживання по досягненню 45 річного віку ним було надано повторне свідоцтво про народження НОМЕР_1 , видане 25 вересня 1985 року Суворовським відділом ЗАГС м.Одеси (а/з №735 від 25 вересня 1975 року). В ході перевірки встановлено, що у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис №735 від 25 вересня 1975 року про народження на ОСОБА_1 . Також повідомлено, що по результатам перевірки архіву Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 25 вересня 1985 року на ОСОБА_1 не видавалось. У зв`язку із чим запропоновано звернутись до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відповідного запису.
       19 жовтня 2021 року за вих.№5295/55-19 Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повідомлено, що у відділі відсутній актовий запис про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 . В актовому записі про народження №735 від 25 вересня 1975 року зазначена інша особа, з іншою датою народження.
       22 лютого 2022 року начальником Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надано висновок за результатами перевірки наданих заявником документів, ОСОБА_1 відмовлено в поновленні актового запису про народження через відсутність підстав.
       На підтвердження факту заявленого до встановлення заявником, було надано копію посвідки на постійне проживання, яка була видана 17 лютого 2016 року органом №1201, копію військового білету НОМЕР_2 , копію паспорта РФ, виданого 3 березня 2020 року МИД Росії НОМЕР_3 , копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
       Таким чином, судом встановлено, що на підтвердження обставин викладених у заяві заявником було надано документи, що вже досліджувались Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на предмет наявності підстав для внесення актового запису про народження ОСОБА_1 , за результатом розгляду/перевірки яких заявнику було відмовлено у реєстрації такого актового запису.
       Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
       У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
       В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Короліства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява не підлягає задоволенню, оскільки заявником не було доведено жодним належним та допустимим доказом того, що у дійсності ОСОБА_1 народився саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , місто народження Одеса УРСР, батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , національність – цигани, клопотання про виклик свідків, про намір подання якого заявник вказував у своїй заяві, подано не було. Подані суду документи, які вже були предметом розгляду та перевірки іншими компетентними органами заявленого факту не підтверджують оскільки очевидно, що такі документи видавались на підставі повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (відсутній а/з №735 від 25 вересня 1975 року), однак про заявлений факт свідчити не можуть.
       Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що судом не взято до уваги наданий ним висновок від 22.02.2022 року, яким встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , цей факт підтверджує копія паспорту заявника, копія посвідки на постійне проживання, копія свідоцтва про народження, копія актового запису про шлюб, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно зазначеного висновку від 22.02.2022 року надане свідоцтво про народження НОМЕР_1 - не видавалось, актовий запис про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 - відсутній, жоден із досліджених судом документів не свідчить про те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Одеса УРСР, інші докази, на підтвердження заявленого факту, апелянтом суду не надано, а тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 - відсутні.
       Відповідно до ст.319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
       Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріально посвідчених, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
       Рішення суду повинно обґрунтовуватись на всебічно перевірених доказах, які підтверджують заявлені вимоги.
       Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
       Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 травня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя                                                        О.В.Лаченкова

       Судді                                                                        В.С.Городнича 

                                                                               М.Ю.Петешенкова