УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/8975/21 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О.С. 
Категорія 70 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року 
       
       Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Борисюка Р.М.,
суддів         Галацевич О.М., Григорусь Н.Й.,
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі  цивільну справу №296/8975/21 за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 березня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з даним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн., щомісячно починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Позов обґрунтовувала тим, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29.10.2013 з відповідача стягувались аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 400 грн.
01 листопада 2016 року рішенням Корольовського районного суду м. Житомира збільшено розмір аліментів до 750 грн. Посилаючись на те, що з часу ухвалення цього рішення значно збільшилися витрати на утримання доньки, а відповідач належної допомоги не надає, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02 березня 2022 року позов задоволено частково і збільшено розмір аліментів з 750 до 2 618 гривень щомісячно, що підлягає індексації, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму аліментів до 1372 грн. Судові витрати покласти на позивача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, під час розгляду справи та при прийнятті рішення не повністю встановлено обставини, які мають значення для справи.
Зокрема, позивачка не повідомила, що заборгованість по аліментах у нього відсутня. Він на утриманні від другого шлюбу має неповнолітню дитину. Крім того, утримує свою матір, інваліда 2-ї групи загального захворювання.
На даний час не працевлаштований, проживає за рахунок підсобного господарства та тимчасових робіт по ремонту автомобілів. Розмір доходів становить не більше 5000 грн. на місяць. У той же час, постійно надає матеріальну допомогу старшій доньці, підтримує з нею телефонний зв`язок і приймає участь в її вихованні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення з огляду на наступне.
Задовольняючи частково позов суд виходив із того, що раніше визначений судом розмір аліментів становить близько 1/3 частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є недостатнім для забезпечення належного її утримання і гармонійного розвитку.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам справи, належно оціненим доказам і нормам матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Установлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька – ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).
З 21.12.2016 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , у розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що стверджується копією виконавчого листа Корольовського районного суду міста Житомира від 01.11.2016 у справі №296/5299/16-ц (а.с.8).
Стаття 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Положення ст. ст. 180, 182, 184 СК України передбачають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував наявність на утриманні у відповідача неповнолітньої дитини від другого шлюбу, відсутність його офіційного працевлаштування, а також перебування на його утриманні матері – інваліда 2-ї групи загального захворювання. Також не було взято до уваги того, що він постійно спілкується з донькою, надає їй матеріальну допомогу, вчасно сплачує аліменти та приймає участь у її вихованні.
Відповідно до ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить - 2618 грн.
За приписами ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Встановлено, що чистий дохід позивачки за період з 01.03.2021 по 31.08.2021 становив 22815 грн, тобто щомісячний її дохід перед зверненням до суду складав 3802 грн. 50 коп. (а.с.9). Доказів на спростування цих відомостей відповідач не надав. 
На її утриманні перебуває ще одна неповнолітня дитина – син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько якого – ОСОБА_5 , рішенням суду від 04.02.2020 позбавлений батьківських прав, аліменти не сплачує, має заборгованість станом на 21 вересня 2021 року у сумі 35925 грн. 15 коп. ( а.с.11-16). 
Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що його дохід становить не більше 5000 грн. на місяць. Будь-яких доказів у підтвердження цього останнім не надано. Також відсутні у матеріалах справи докази того, що матір відповідача – ОСОБА_6 потребує стороннього догляду і перебуває на утриманні ОСОБА_2 (а.с.51-52).
При вирішенні питання про доцільність збільшення розміру аліментів суд першої інстанції правильно враховував, як матеріальне становище позивача, так і матеріальне становище відповідача, оскільки обов`язок по утриманню дітей лежить на обох батьках однаково.
Апеляційним судом не заперечується  факт наявності у  ОСОБА_2  на утриманні неповнолітньої дитини від другого шлюбу, надання відповідачем матеріальної допомоги  ОСОБА_3  та прийняття ним участі у її вихованні. У той же час, ураховуючи те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, відповідач є працездатною особою, має певний дохід, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у сумі 2681 грн. на дитину є справедливим і обґрунтованим, оскільки такий розмір буде мінімально відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам Закону. На час перегляду судового рішення ОСОБА_3 досягла повноліття.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни немає.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 02 березня 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                Судді