ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/1656/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій  області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в адміністративній справі № 280/1656/20 (суддя І інстанції – Сацький Р.В.) 

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу 

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій  області від 4 грудня 2019 року № ЗП3305/648/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу. 

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року позов задоволений. 

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю. 

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивачем допущено до роботи в кафе чотирьох осіб без належного оформлення трудових відносин.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів   ст. 311 КАС України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ
Позивач з 19 вересня 2016 року по 30 липня 2020 року здійснювала господарську діяльність як фізична особа-підприємець за видами діяльності: 56.10 «Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний)»; 47.11 «Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами»; 56.30 «Обслуговування напоями», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та перебувала на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку 2 групи. (а.с. 6-8)
У період з 11 год. 30 хв. 11 жовтня 2019 року до 12 год. 00 хв. 21 жовтня 2019 року інспекторами праці ГУ Держпраці у Запорізькій області проведене інспекційне відвідування за адресою: АДРЕСА_1 , торгівельний центр « ІНФОРМАЦІЯ_1 », кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за результатами якого складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ЗПЗЗО5/648/АВ від 21 жовтня 2019 року (далі – акт інспекційного відвідування). (а.с. 9-10)
В описі виявлених порушень зазначеного акту вказано таке: 
«Під час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою ведення діяльності, а саме, АДРЕСА_1 , торговий центр « ІНФОРМАЦІЯ_1 », кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з питання оформлення трудових відносин встановлено, що 11.10.2019 4 особи було допущено до роботи без укладання трудового договору, що порушує вимоги ст. 21 та 24 КЗпП України. Так, відповідно до наданих пояснень 11.10.2019, зафіксованих засобами відеотехніки особа, що представилась ОСОБА_2 , знаходилася в спец, одязі за торгівельною стойкою кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » пояснила, що працює близько 1 місяця з режимом роботи 10.00 год. до 23.00 год. 3 письмових пояснень ФОП встановлено, що зазначена особа заяву на вихід на роботу не писала, трудовий договір станом на 11.10.2019 не складено та не надано. До роботи ОСОБА_3 мала приступити 12.10.2019. Так, відповідно до наданих пояснень 11.10.2019, зафіксованих засобами відеотехніки та письмових пояснень ОСОБА_4 , займає посаду керуючої, трудовий договір мала скласти з ФОП ОСОБА_5 12.10.2019. 11.10.2019 зазначена особа надавала пояснення по всім працівникам ФОП та надавала документи по працівникам, які працюють по трудовим договорам. Також 11.10.2019 здійснювала оформлення працівників (подавала повідомлення до ДФС). В письмових поясненнях ОСОБА_4 зазначила, що до роботи приступила з 11.10.2019 та брала участь у проведенні співбесіди працівників 18.09.2019. Таким чином, ОСОБА_4 виконувала роботу без оформлення трудових відносин. Так, відповідно до наданих пояснень 11.10.2019, зафіксованих засобами відеотехніки особа, що представилась ОСОБА_6 , знаходилася в спец, одязі за торгівельним прилавком кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та надавала консультації по меню даного закладу. З письмових пояснень ФОП встановлено, що зазначена особа ОСОБА_7 11.10.2019 знаходилась на стажуванні, та працювала по декілька годин на добу. Таким чином, ОСОБА_8 виконувала роботу без оформлення трудових відносин.
Також, особа, яка знаходилась на кухні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », виконувала обов`язки кухаря, представилась ОСОБА_9 . Зазначена особа пояснила, що працює близько двох місяців без оформлення трудових відносин. Ніяких заяв не писала та трудовий договір не підписувала. В письмових поясненнях ФОП пояснила, що дану особу вона не знає.»
За висновками акту позивачем допущено до роботи без укладення трудового договору чотирьохх осіб: ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , чим порушено вимоги ст. 21 та 24 КЗпП України.
На підставі акту інспекційного відвідування заступником начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Ганенко О.О. 4 грудня 2019 року винесено постанову про накладення штрафу № ЗП3305/648/АВ/П/ТД-ФС, згідно з якою на позивача накладено штраф на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України у розмірі 500 760 грн. (а.с. 11-12)
Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом про її скасування. Зазначила, що станом на час початку проведення інспекційного відвідування трудові відносини з двома з чотирьох осіб, зазначених у акті, були оформлені, що підтверджується укладеними трудовими договорами та повідомленням про початок роботи, яке подано до податкового органу. Зазначена у акті інспекційного відвідування особа - ОСОБА_9 їй невідома і на чиє запрошення та з якою метою вона перебувала у місці проведення перевірки позивачка пояснити не може. Інша вказана в акті особа – ОСОБА_7 перебувала у місці проведення інспекційного відвідування на запрошення іншої працівниці, з метою ознайомлення з умовами роботи та з`ясування можливості подальшого працевлаштування, до роботи вона не допускалася. Вважає, що постанову про накладення штрафу щодо неї складено протиправно, за відсутності для того достатніх підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не було допущено порушення вимог      статті 24 КЗпП України, оскільки при розгляді справи не знайшли свого підтвердження висновки, викладені в акті інспекційного відвідування, щодо допуску ФОП ОСОБА_1 фізичних осіб: ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 до роботи без оформлення трудового договору.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Повноваження щодо нагляду і контролю за додержанням роботодавцями законодавства про працю встановлені Кодексом законів про працю України (далі – КЗпП України), Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі – Закон № 877) та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На виконання вимог ст. 259 КЗпП України постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі – Порядок № 823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі – об`єкт відвідування).
Пунктом 2 Порядку № 823 передбачено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Підстави для здійснення інспекційних відвідувань визначені пунктом 5 Порядку № 823, зокрема рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту. (пп. 3)
Пунктом 16 Порядку № 823 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі – акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю – припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Згідно з пунктом 24 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону № 877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.
Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону № 877 у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи-підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).
Таким чином, для здійснення планового або позапланового заходу контролюючий орган видає наказ, на підставі якого оформляється направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю), що має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо діяльності яких здійснюється захід.
Як встановлено під час розгляду справи, проведення інспекційного відвідування здійснювалось на підставі наказу від 11 жовтня 2019 року № 1842 «Про проведення заходу державного нагляду», в якому зазначено про проведення інспекційного відвідування стосовно позивача у термін до 25 жовтня 2019 року. Безпосередньою підставою для проведення інспекційного відвідування у наказі та направленні зазначено пп. 3 п. 5 Порядку № 823.
Позивачем доводів щодо незаконності підстав перевірки в позові не наводилось, тобто фактично позивач  наявністю таких підстав погодилась.
Стосовно виявлених порушень по суті суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Приписами частини першої статті 265 КЗпП встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України  юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків – у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої-третьої груп, застосовується попередження.
Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.
Відповідно до частини третьої статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з Порядком повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, затвердженим постановою КМУ від 17 червня 2015 року № 413, повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.
Виходячи з наведених приписів законодавства, у контексті спірних правовідносин підставою для застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій є встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Як встановлено під час судового розгляду, підставою прийняття оскарженої постанови є Акт інспекційного відвідування, в якому зазначено, що позивачем допущено до виконання робіт одного працівника без укладання трудового договору, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 21, ч. 1, 3 статті 24 КЗпП.

Позивачем на підтвердження правомірності допуску до роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_13 надано копії трудових договорів з цими особами, укладених 11 жовтня 2019 року, тобто в той же день, коли проводилось інспекційне відвідування.(а.с. 13, 16)

Повідомлення про прийняття зазначених працівників до роботи подано позивачем до ГУ ДПС у Запорізькій області 11 жовтня 2019 року о 09:48:13 и отримано о 09:54, що підтверджується відповідною квитанцією про доставлення та отримання цього повідомлення податковим органом відповідно до приписів Порядку № 413. (а.с. 17-18)

Правова конструкція положень ч. 3 ст. 24 КЗпП України та Порядку № 413 свідчать про те, що підставою для допуску особи до роботи є укладення з нею трудового договору та подання відповідного повідомлення до податкового органу.

Позивач наполягає, що обидві умови для допуску ОСОБА_4 та ОСОБА_13 до роботи нею дотримані до початку роботи цими працівниками.

Оскільки інспекційне відвідування розпочалось 11 жовтня 2019 року об 11 годині 30 хвилин, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що на час інспекційного відвідування трудові відносини з ОСОБА_4 та ОСОБА_13 були оформлені ФОП ОСОБА_1 відповідно до вимог частини 3 статті 24 КЗпП України.

Доказів, що зазначені особи були допущені позивачем до роботи до виконання приписів частини 3 статті 24 КЗпП України відповідачем суду не надано.
Доводи апелянта, що ОСОБА_4 та ОСОБА_13 повинні були приступити до виконання своїх обов`язків лише 12 жовтня 2019 року, як зазначено в повідомленні, не мають правового значення для вирішення спору, оскільки за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 жовтня 2019 року у справі № 817/10/17, роботодавець має право допустити особу до роботи безпосередньо у день подання повідомлення.
Стосовно допуску позивачем до роботи ОСОБА_12 та ОСОБА_9 колегія суддів зазначає таке.
Під час здійснення інспекційного відвідування інспекторами праці здійснювався запис засобами відеотехніки, про що безпосередньо зазначено в акті інспекційного відвідування.
Зазначений запис надано відповідачем до суду на відповідному носії інформації. (а.с. 46)
За змістом запису ОСОБА_12 та ОСОБА_9 знаходились відповідно на касі та у виробничому приміщенні кафе, були одягнені у спецодяг працівників кафе. ОСОБА_12 пояснила інспекторам праці, що кілька днів проходить стажування і працює в кафе без укладення будь-яких трудових відносин, зарплату ще не отримувала, а ОСОБА_9 пояснила, що працює більше місяця також без укладення трудового договору, заробітну плату отримувала готівкою.
Доказів, що із зазначеними особами станом на 11 жовтня 2019 року укладені трудові договори, позивачем суду не надано.
Допитана як свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що на початку жовтня 2019 року вона шукала роботу і від своєї подруги ОСОБА_13 вона дізналася що ФОП ОСОБА_1 , у якої раніше ОСОБА_13 вже працювала, шукає працівників для роботи у кафе, розташованих у ТЦ «Аврора». ОСОБА_13 повідомила їй, що з 11 жовтня 2019 року вона приступає до роботи і запропонувала прийти до кафе щоб особисто ознайомитися з умовами роботи. У зазначений день у першій половині дня вона з`явилася до кафе і почала ознайомлюватися з умовами роботи. У цей час до кафе прийшли перевіряючи, які почали запитувати чи працює вона тут, на що вона їм пояснила, що тут ще не працює, а стажується, після чого покинула кафе. 11 жовтня 2019 року до роботи вона допущеною не була і не працювала. Після цього, вона вирішили працевлаштуватися до ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з чим з нею було укладено трудовий договір та направлено повідомлення до податкових органів. Також пояснила, що ОСОБА_9 вона не знає і у подальшому у ФОП ОСОБА_1 така особа не працювала.
Допитані ОСОБА_4 та ОСОБА_13 дали аналогічні свідчення.
Проте, такі показання зазначених осіб, надані у судовому засіданні, суперечать поясненням ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , наданим ними при проведенні інспекційного відвідування (зафіксованим на відеозаписі) та іншим зазначеним вище доказам, а тому судом розцінюються як намагання допомогти роботодавцеві уникнути відповідальності. Судом першої інстанції на такі суперечності у свідченнях зазначених осіб увагу не звернуто, аналіз та оцінка їм не надані, а також не зазначено, чому суд приймає одні свідчення, ігноруючи і не звертаючи увагу на наявність інших, які надані особами безпосередньо в момент інспекційного відвідування посадовим особами відповідача. При цьому з відеозапису чітко видно, що особи пояснення давали добровільно, без будь-якого примусу та без підказок з боку інспекторів праці, а тому у суду немає підстав ставити такі пояснення під сумнів.
До матеріалів справи позивачем надано повідомлення про прийняття працівника на роботу від імені ФОП ОСОБА_1 , датоване 12 жовтня 2019 року, відповідно до якого позивач повідомила податковий орган про прийняття на роботу, в тому числі ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також письмовий трудовий договір від 13 жовтня 2019 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , згідно з яким початок строку його дії визначено з 13 жовтня 2019 року, а також квитанцію № 2 про отримання Державною податковою службою повідомлення про прийняття ОСОБА_12 на роботу від 12 жовтня 2019 року.
Проте на переконання апеляційного суду зазначені додатково підтверджують, що 11 жовтня 2019 року на час здійснення інспекційного відвідування ОСОБА_12 була допущена до роботи без укладення трудового договору, трудові відносини між сторонами оформлені лише наступного дня 12 жовтня 2019 року.
З огляду на вказане колегія суддів вважає, що відповідачем доведено порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 21, ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України в частині допуску до роботи двох осіб без оформлення трудового договору.
ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Суд апеляційної інстанції  не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій, передбачених абз. 2 ч. 2      ст. 265 КЗпП України, зважаючи на те, що при розгляді справи знайшли підтвердження висновки, викладені в Акті інспекційного відвідування, щодо допуску позивачем ОСОБА_12 та ОСОБА_9 до роботи без оформлення трудового договору. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і порушені норми процесуального права, його висновки не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції частковому    скасуванню з прийняттям нового судового рішення у скасованій частині.

У зв`язку із частковим скасуванням судового рішення стягненню з відповідача підлягає сплачений позивачем за подачу позову судовий збір в розмірі, пропорційному задоволеній частині позову, а саме, 2503,8 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями  242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  Головного управління Держпраці у Запорізькій  області задовольнити частково. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в адміністративній справі № 280/1656/20 в частині визнання протиправною та скасування  постанови Головного управління Держпраці у Запорізькій області      від 4 грудня 2019 року № ЗП3305/648/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 250   380 (двісті пятдесят тисяч триста вісімдесят) гривень скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Абзац 3 резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в адміністративній справі № 280/1656/20 змінити та викласти в такій редакції.
«Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області      (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, 25, код ЄДРПОУ 39833546) судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2 503 (дві тисячі п`ятсот три) грн  80 коп.»
В іншій частині рішення Запорізького  окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року в адміністративній справі № 280/1656/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.  
        
Суддя - доповідач                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко