ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                                   
                                                                                                     Головуючий І інстанції:  Предоляк О.С.
21 грудня 2022 р.	Справа № 524/9122/21	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою інспектора ВБДР батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровича на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 листопада 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1   до Департаменту патрульної поліції,  інспектора ВБДР батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровича   про скасування постанови, -
В с т а н о в и в:
25.09.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА № 560252 від 15.09.2021 року (далі - Постанова) інспектора ВБДР БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Рогова Р.Г. (далі - поліцейський), про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч. 2 ст. 121 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 15.09.2021 року щодо нього винесено постанову серії БАА № 560252 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 2 ст. 121 КУпАП за те, що він нібито здійснив обгін іншого транспортного засобу, при цьому, перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, а також керував транспортним засобом, у якого шини мали місцеві пошкодження, що оголюють корд, та були відсутні передбачені конструкцією бризковики, чим порушив розділ 31, п. 31.4.5 б), п. 31.4.7 е) ПДР України. 
Позивач вказує, що дійсно здійснив обгін, але вимоги дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати заборонено, не порушував. При цьому, він вказує, що до постанови серії БАА № 560252 від 15.09.2021 року не додано жодних доказів здійснення ним обгону з порушенням вимог дорожньої розмітки 1.1. 
Щодо несправності шини, яка має місцеві пошкодження, що оголюють корд (заднє праве колесо), позивач пояснив, що ця несправність сталася під час руху незадовго до зупинки працівниками поліції. Після проїзду ним вибоїни на дорозі, заднє праве колесо знаходилось в такому положенні, що йому не було видно пошкодження під час огляду. Крім того, дозвіл на виїзд автомобіля «Богдан А09201» 15.09.2021 року було здійснено уповноваженою особою, вказаний транспортний засіб пошкоджень шин не мав. При цьому, позивач зазначив, що з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що заднє праве колесо має пошкодження, але корд не оголений.
Крім того, позивач, посилаючись на практику Верховного Суду, викладену в постанові від 29.02.2019 року по справі № 524/9843/16-а, вказує, що в оскаржуваній постанові не зазначено яких саме бризковиків – передніх чи задніх не було в його автомобілі, відповідно чим передбачена їх наявність як умова експлуатації колісного транспортного засобу.
Також зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення  нагрудною камерою поліцейського зафіксовано, що розгляд справи відбувається лише за ч. 2 ст. 121 КУпАП, проте в постанові серії БАА № 560252 від 15.09.2021 року також вказано ч. 1 ст. 122 КУпАП. При цьому, працівник поліції формально ознайомив його з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та не запропонував надати письмові пояснення щодо вчиненого правопорушення та скористатись юридичною допомогою.
          Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 у відзиві відповідач   Департамент патрульної поліції, вказує, що посилання позивача на те, що він здійснив обгін без порушень дорожньої розмітки 1.1 не заслуговують на увагу, та як за вказаною в оскаржуваній постанові адресою ширина проїзної частини не дозволяє здійснити обгін без виїзду на смугу зустрічного руху. Також зазначає, що відеозапис підтверджує, що після завершення розгляду справи, позивач продовжив адміністративне правопорушення, керував транспортним засобом з механічним пошкодженням шини та на відео чітко видно, що гайки кріплення колеса забруднені, тобто пошкоджене колесо не знімалось.
          Разом з тим, відповідач зауважує, що на транспортному засобі «Богдан А-09201» передбачені конструкцією передні та задні бризковики. Поряд з цим, на записі з нагрудної бодікамери чітко видно відсутність обох передніх бризковиків. Так як позивач, керуючи транспортним засобом надав послуги з перевезення пасажирів, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, за яке передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 121 КУпАП.
          При цьому, відповідач вказує, що на місці зупинки транспортного засобу позивачу було повідомлено спеціальне звання, посаду, прізвище поліцейського  та підставу зупинки. Після з`ясування всіх обставин водієві було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, право знайомитися з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватися юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу та надано достатньо часу для реалізації визначених законодавством прав. Водій клопотань не заявляв, письмових пояснень по факту вчиненого правопорушення не надавав. За умови надання позивачу достатнього часу для реалізації прав, встановлених ст. 268 КУпАП та відсутність письмового клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, справу було розглянуто на місці вчинення правопорушення, що не суперечить чинному законодавству та прийнято правомірне рішення про накладення на позивача , відповідно до ст. 36 КУпАП, адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 121 КУпАП.
Доводи старшого лейтенанта поліції Рогового Р.Г., викладені у відзиві на адміністративний позов ОСОБА_1 , по суті, аналогічні доводам, викладеним Департаментом патрульної поліції у відзиві на адміністративний позов ОСОБА_1 .
          Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18.11.2021 року  позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
          Скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 560252 від 15.09.2021 року, винесену інспектором ВБДР БПП у м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Роговим Р.Г. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 121, ст. 36 КУпАП. Провадження у справі закрито.
          Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 грн.          
          В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначено про те, що з відеозапису  нагрудної камери поліцейського, наданого відповідачем, вбачається що на ньому зафіксовано спілкування поліцейського з позивачем та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. У цьому записі відсутні будь-які фактичні дані, що підтверджують факт порушення   ОСОБА_1 п.п.1.1 Розділу 34 ПДР України (вузька суцільна лінія). Сам факт, що ОСОБА_1 здійснив обгін іншого транспортного засобу, при цьому перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, жодними доказами не підтверджено. Також, з наданого відповідачем відеозапису, судом не встановлено, що пошкодження шини є такими, що оголюють корд, оскільки працівниками поліції не здійснювалося вимірювання пошкодження шини. 
          При цьому, відповідачем, в порушення ст. 283 КУпАП, не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось. Фотознімок та відеозапис подані відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не можуть вважатися належними доказами у справі, оскільки оскаржувана постанова від 15.09.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото та відеозапис.
          Крім того, суд зазначив, що надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого, ознак цифрового підпису автора. Шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписах та фотокартках відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій. Таким чином, наданий суду відеозапис та фотознімки не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.
          Разом з тим, з оскарженої постанови не вбачається, чим передбачено наявність грязезахисних фартухів та бризговиків і як саме поліцейський встановив, що конструкція цього транспортного засобу їх передбачає (посилання на ДСТУ тощо). В даному випадку, поліцейський не склав акт перевірки технічного стану ТЗ та його копія позивачу не видавалась, - оскільки доказів протилежному матеріли справи не містять. Відповідач не надав доказів, що конструкцією транспортного засобу позивача бризковики передбачені.
          Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення і, як наслідок, протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 121 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в постанові серія БАА № 560252 від 15.09.2021 року.
          Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі інспектора ВБДР батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рогового Р.Г., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кременчук  від 18.11.2021 року  і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні  позовних вимог   ОСОБА_1 .
Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у відзиві на позов.
          Крім того, відповідач зазначив, що вимоги щодо проведення вимірювань пошкоджень (протоколів, порізів), що оголюють корд норми чинного законодавства не містять.
          Також відповідач зазначає, щодо факту порушення позивачем п. п. 31.4.7 «е» ПДР України, судом оцінка не надана, хоча конструкція транспортного засобу «Богдан А-09201» передбачає передні та задні бризковики (зображення з офіційного сайту АТ Черкаський автобус) та з наданого ним відеозапису вбачається відсутність обох передніх бризковиків на, керованому позивачем, автомобілі. Згідно п. п. 7.8.1 ДСТУ 3649:2010 відповідність вимогам, зокрема п. п. 6.8.13, перевіряють візуально.
          Щодо неналежності доказів, відповідач вказує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, а також форми та бланку, визначених «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 та містить відомості, встановлені ст. 283 КУпАП. 
          При цьому, щодо засвідчення доказів електронним цифровим підписом, відповідач, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 19.08.2021 року по справі № 756/8124/19, зазначив, що згідно положень ст. 7 Закону України від 22.05.2003 року № 851-IV «Про електронні документи та електронний документообіг» у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
          Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи. 
У справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення слід частково скасувати та змінити його мотивувальну частину, з наступних підстав.
Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Судом встановлено, що постановою поліцейського від 15.09.2021 року серії БАА № 560252, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 121, ст. 36 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. за те, що він цього дня  о 11 год. 40 хв. в м. Кременчуці по вул. Занасипський шлях, буд. 7 керував транспортним засобом «Богдан А-09201», номерний знак НОМЕР_1 , що використовується для перевезення пасажирів, здійснив обгін іншого транспортного засобу, при цьому перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 та в якого шини мали місцеві пошкодження, що оголювали корд та були відсутні передбачені конструкцією даного транспортного засобу бризковики, чим порушив розділ 34, п. 31.4.5 «б», п. 31.4.7 «е» ПДР України, у зв`язку з чим притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 121, ст. 36 КУпАП.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до ст. 41 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі – Закон № 3353-XII) регулюються Правилами дорожнього руху України (далі – ПДР України), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону № 3353-XII).
Відповідно до п. 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. п. «б» п. 31.4.5. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.
Положенням п. п. «е» п. 31.4.7. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.
Відповідно до п. п. 1.1 Розділу 34 ПДР України (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.
Частиною 2 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Водночас, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами ст. 69 КАС України в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).
Ці данні встановлюються такими засобами, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч. 2 ст. 72 КАС України).
Поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, - фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію»).
За приписами ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити:
найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
дату розгляду справи;
відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
опис обставин, установлених під час розгляду справи;
зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
прийняте у справі рішення
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:
дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;
транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);
технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);
розмір штрафу та порядок його сплати;
правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;
відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 ст. 2 КАС України унормовано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Погоджуючись із загальним висновком про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 фактично щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 560252 від 15.09.2021 року, яким він був підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 680 грн за скоєння правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КУпАП, колегія суддів зазначає, що в порушення вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП в означеній постанові відповідачем не зазначений технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис порушення.
За правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а, - у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. 
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17 та від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).
Інших доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем ні до суду першої, ні апеляційної інстанції не надано.
Колегія суддів зазначає, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Не приймаючи до уваги посилання скаржника на правові висновки, викладені Верховним судом у постанові від 19.08.2021 року у справі № 756/8124/19, колегія суддів зазначає, що встановлені судом фактичні обставини у цій справі не є тотожними зі справою, що розглядається.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана позивачем постанова відповідача не відповідає критерію законності, встановленому п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України та погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимоги позивача про скасування означеною вище постанови поліцейського.
При цьому колегія суддів зауважує, що з огляду на положення ч. 4 ст. 90 КАС України у суду першої інстанції були відсутні підстави для надання оцінки відповідності вимогам ч. 2 ст. 99 КАС України тим доказам, які вже визнані судом неналежними і недопустимими.
Таким чином, колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, змінює судове рішення, шляхом виключення з мотивувальної частини судового рішення висновку суду про невідповідність неналежних і недопустимих доказів вимогам ч. 2 ст. 99 КАС України. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині, якою судом задоволено вимоги адміністративного позову про закриття провадження у справі, колегія суддів зазначає, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.01.2022 року по справі № 569/8213/17 «< >право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених  ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності».
Висновок аналогічного змісту мається і постанові Верховного Суду від 01.03.2021 року у справі № 490/843/15-а.
Враховуючи наведене в його сукупності, колегія суддів приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно з п. 2 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п. 4 ч. 1  ст. 317 КАС України).
На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 286, 271, 272, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу інспектора ВБДР батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рогового Романа Григоровича задовольнити частково.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 листопада 2021 року скасувати в частині, якою судом задоволено вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 в цій частині.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 листопада 2021 року змінити, шляхом виключення з мотивувальної частини судового рішення висновок про невідповідність неналежних і недопустимих доказів вимогам ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України. 
В іншій частині, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 18 листопада 2021 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5   ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
          Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 21 грудня 2022 року.