Постанова 
Іменем України
 
20 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 2-346/11
провадження № 61-4980св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
заявник - акціонерне товариство «Укрсиббанк»,
боржники: ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2019 року у складі судді Бондар В. Я. та постанову Одеського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Дрішлюка А. І., Громіка Р. Д.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви
У серпні 2019 року АТ «УкрСиббанк» звернулося з заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2-346/11 стосовно  ОСОБА_3 про стягнення на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 1 290 358 грн.
Заява мотивована тим, що у справі за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту було видані виконавчі листи. Виконавчий документ стосовно ОСОБА_3 було втрачено при пересилці з Другого Малиновського ВДВС ГТУЮ в м. Одеса.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2019 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк»відмовлено. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_2 та її залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_1 .
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2014 року залишено без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 1 290 358 грн. З дня набрання рішенням законної сили минуло більше 5 років. Інформацію щодо відкриття виконавчого провадження, так само як і копію виконавчого листа матеріали справи не містять. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання може перериватися, зокрема у разі пред`явленням виконавчого документа до виконання. Проте відомостей щодо звернення позивача до державної виконавчої служби матеріали справи не містять. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк».
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа - є його втрата. Дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання. Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Строк звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.
Стягувач, звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, повинен довести належними та достатніми доказами не лише факт втрати виконавчого листа, а й факт його пред`явлення в межах строку, встановленого законом і у випадку, якщо він закінчився - довести, що він пропущений із поважних причин. Однак, як вбачається із заяви АТ «УкрСиббанк» про видачу дубліката виконавчого документа доказів на підтвердження вказаних обставин заявником не зазначено. Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення питання про розгляд заяви про видачу дублікату виконавчого листа.
Аргументи учасників справи
У березні 2021 року АТ «УкрСиббанк»подало касаційну скаргу, в якій просило судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення у цій справі, суди не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 2-1316/736/11 (провадження № 61-1871св19); від 25 квітня 2019 року у справі № 2-669/11(провадження №61-28317св18), від 20 березня 2019 року у справі № 643/21446/13 (провадження № 61-14020св18), від 
13 березня 2019 року у справі № 2-6725/10 (провадження № 61- 42795св18), від 18 листопада 2020 року у справі № 263/4331/18 (провадження № 61- 8286св20), від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61- 11034св19).
До заяви АТ «УкрСиббанк» долучило копію заяви до органу ДВС про повернення виконавчого документа. Також Банком було зазначено, що у липні 2019 року відповідно до даних інформаційного реєстру «Автоматизована система виконавчих проваджень» стало відомо, що виконавче провадження 
№ 54338862 завершено. Однак постанови з оригіналом виконавчого листа на адресу банку не надходило. Факт відсутності виконавчого документа в органі виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. 
З урахуванням наведеного, заявник не втратив оригінал вказаного виконавчого листа, а не отримав його від Другого Малиновського відділу Головного територіального управління юстиції в Одеській області.
Таким чином, АТ «УкрСиббанк» позбавлений права (можливості) на примусове виконання даного судового рішення, ухваленого на його користь, необґрунтованою відмовою у видачі дубліката виконавчого листа.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі. 
В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
Позиція Верховного Суду
Суди встановили, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2014 року залишено без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2014 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість в сумі 1 290 358 грн. 
У матеріалах справи міститься заява АТ «УкрСиббанк» від 21 серпня 2014 року про видачу рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 
2014 року та виконавчих листів кожному із відповідачів (т. 1, а. с. 201).
21 серпня 2019 року АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, посилаючись на те, що виконавчий документ було втрачено при пересилці Другого Малиновського ВДВС ГТУЮ в м. Одеса.
Інформація щодо відкриття виконавчого провадження, переривання строку пред`явлення, копія виконавчого листа у матеріалах справи відсутня.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
На час видачі виконавчого листа у цій справі (21 серпня 2014 року) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 
2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 
2021 року у справі № 643/20898/13-ц. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду». 
Аналогічні висновки викладено і в інших постановах, на які посилається заявник.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суди встановили, що стягувачем не додано до заяви про видачу дубліката виконавчого листа доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, звернення із цією заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання, або наявності поважних причин щодо пропуску такого строку, тому зробили правильний висновок про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
За таких обставин суди правильно відмовили в задоволенні заяви.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права, зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, судові рішення - без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.  
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                             Є. В. Краснощоков 
 
І. О. Дундар
 
В. І. Крат