ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2022 р.           Справа№ 925/52/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Скрипки  І.М.
суддів:            Михальської Ю.Б. 
          Тищенко А.І. 
 
при секретарі судового засідання Токар Т.Г.
за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 14.07.2022
розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МОКАВТО" 
на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2022
у справі     №925/52/22 (суддя     Гладун А.І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ ВУД ТРЕЙД"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОКАВТО" 
про стягнення 464 866,50 грн.
В судовому засіданні 14.07.2022 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
                                                                      ВСТАНОВИВ:          
Короткий зміст позовних вимог
В січні 2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ ВУД ТРЕЙД" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОКАВТО» про стягнення заборгованості за договором поставки № 201910211 від 21.10.2019 в розмірі 464 866,50 грн., у тому числі  393  515,00 грн. основний борг, 71 351,50 грн. штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору поставки №201910211 від 21.10.2019 та неналежним виконанням зобов`язань щодо оплати поставленого товару.
У відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що    виникнення заборгованості за поставлений товар не дає права позивачу нараховувати необґрунтовані штрафні санкції. Для підтвердження даного факту відповідач надав акт звірки взаєморозрахунків за період дії договору. У відзиві відповідач повідомив, що 14 січня та 24 січня 2022 року відповідач сплатив позивачу 100  000,00 грн. боргу, що підтверджується платіжними доручення від 14.01.2022 №В_5869 на суму 50  000,00 грн., від 24.01.2022 №В_5948 на суму 50  000,00 грн. (а.с. 68). Залишок заборгованості відповідача перед позивачем складає 293  515,00 грн., який найближчим часом відповідач зобов`язався сплатити у повному обсязі. Відповідач до відзиву додав фото, якими доводить, що в поставленій позивачем партії товару в період з 25.09.2021 по 04.10.2021 виявлено брак, а саме фанера волога та містить здуте покриття, сколи та подряпини, в результаті чого зірвано планове відвантаження товару та витрачено час на повернення товару.
У відповіді на відзив позивач підтвердив часткову сплату  відповідачем 120  000,00 грн. заборгованості, а з доводами щодо неякісного товару не погодився, вказуючи на те, що відповідач має декількох постачальників і має змогу видати їх продукцію за продукцію, придбану у позивача. Відповідач не відмовлявся від поставленого позивачем товару і не повідомляв про наявність претензій по якості такого товару.
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає, що виникнення незначного рівня заборгованості за поставлений товар, який виник незалежно від його волі, протягом не тривалого часу, не дає права позивачу нараховувати необґрунтовані штрафні санкції.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.05.2022 у справі № 925/52/22 позов задоволено повністю.
Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МОКАВТО"     на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕСТ ВУД ТРЕЙД" 273   515,00 грн. основного боргу, 71  351,50 грн. штрафу та 5   173,00 грн. витрат зі сплати судового збору.
Вирішено провадження у справі №925/52/22 в частині стягнення заборгованості у розмірі 120   000,00 грн. закрити.
          Задовольняючи заявлені позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з доведеності та обґрунтованості розміру заявлених вимог.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 26.05.2022 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, без дослідження в повній мірі всіх доказів, що мають значення для справи, без виклику сторін та без дачі ними показів.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного: 
-Торгово-промислова палата України листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 засвідчила факт наявності воєнного стану - форс-мажорних обставин на території нашої країни, введеного в дію Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», проте суд прийняв рішення всупереч чинному законодавству України;
- виходячи з положень Закону України від 15 березня 2022 №2120-1Х «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, які передбачені договором за прострочення сплати кредиту; неустойка (штраф, пеня), які були нараховані з 24.02.2022 підлягають списанню, а тому вважає безпідставним нарахування штрафу;
- саме введення надзвичайного/воєнного стану стало причиною тяжкого економічного стану відповідача, проте підприємство відновлює свої виробничі потужності та заборгованість в розмірі 293  515,00 грн. погасить найближчим часом.
12.07.2022 від апелянта надійшло повідомлення про погашення боргу на загальну суму 273  515,00 грн., в якому останній просить рішення скасувати, відмовити у стягненні штрафних санкцій в повному обсязі.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача спростовує  доводи апеляційної скарги відповідача, вказуючи на те, що зобов`язання відповідача перед позивачем зі сплати боргу по договору поставки та штрафних санкцій виникло задовго до початку воєнного стану, навіть сам позов був поданий до суду до 24.02.2022. Щодо поставки неякісної продукції зазначає про відсутність жодних вимог по якості продукції та використання вказаних тверджень для введення суду в оману.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/52/22. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МОКАВТО" на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2022 у справі № 925/52/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Черкаської області.
13.06.2022 матеріали справи №925/52/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МОКАВТО" на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2022 у справі №925/52/22, розгляд справи призначено на 14.07.2022.
          Явка представників сторін
Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.
Повідомлення із копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2022 про  відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду на 14.07.2022, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронну адресу представників сторін, зазначених в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування. 
Крім того, інформація щодо призначення розгляду даної справи на 14.07.2022 була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України за посиланням: https://anec.court.gov.ua/sud4873/gromadyanam/povidomlennya/1272433/.
В судовому засіданні 14.07.2022 представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній.
Представник позивача в судове засідання 14.07.2022 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі.
          Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представника позивача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними у справі матеріалами.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції
21 жовтня 2019 Товариство з обмеженою відповідальністю    "ІНВЕСТ ВУД ТРЕЙД" (постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "МОКАВТО" (покупець), уклали договір поставки № 201910211 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити покупцеві фанеру, дсп, двп, мдф продукцію/товар, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити зазначений товар (а. с. 11-14).
Із врахуванням вимог статті 180 Господарського кодексу України сторони погодили усі істотні умови договору і, зокрема, домовилися про таке:
п. 1.2 - на протязі дії договору поставка товару може здійснюватись необмежену кількість разів;
п. 1.3 - найменування, асортимент, одиниці виміру, ціна, кількість кожної окремої партії товару та строк поставки визначаються у видаткових накладних (специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього договору;
п. 3.3 - оплата товару за цим договором здійснюється наступним чином:
п. 3.3.1. - 100% вартості товару покупець оплачує шляхом внесення попередньої оплати постачальнику, або перші 50% вартості товару оплачує шляхом внесення попередньої оплати до початку поставки, а остаточний розрахунок за поставлений товар (другі 50% вартості) на протязі 14 календарних днів з дати поставки, або відтермінування платежу за поставлений товар терміном 14 календарних днів;
п.3.4 - спосіб оплати - безготівкове перерахування коштів на рахунок постачальника;
п.6.2.2 - за порушення строків оплати товару покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 10% від суми заборгованості;
п. 7.1 - цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2020 року. У будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.            
На виконання умов Договору сторони склали та підписали видаткові накладні №4040 від 12.11.2021 на суму 687  660,00 грн. (а. с. 15) та №4040/1 від 22.11.2021 на суму 373  515,00 грн. (а. с. 160), а всього на загальну суму 1 061  175,00 грн. 
Згідно з видатковими накладними позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1 061 175,00 грн. і частково сплатив кошти за отриманий товар 12.11.2021 та 22.11.2011 у розмірі 667  660,00 грн. Отже, основний борг відповідача перед позивачем на час звернення з позовом складав 393  515,00 грн.
                    Оскільки відповідач лише 19.11.2021 оплатив вартість товару у розмірі 347 660,00 грн. у межах строку, встановленого договором, а саме 14 календарних днів з моменту поставки, а всі інші платежі здійснив з порушенням строку, а саме 17.12.2021 - 10  000,00 грн., 20.12.2021 - 60  000,00 грн., 24.12.2021 - 180  000,00 грн., 30.12.2021 - 70  000,00 грн., на загальну суму 320  000,00 грн., тому позивач на підставі пункту 6.2.2 договору нарахував та просив стягнути з відповідача 71    351,00 грн. штрафу (1 061  175,00 грн. (загальна сума) - 347  660,00 грн. (вчасно сплачена сума, тобто у межах строку, встановленого договором) x 10% ).
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за Договором поставки № 201910211 від 21.10.2019.
Доводи апеляційної скарги поданої у справі, не спростовують висновків суду першої інстанції, яким надано належну оцінку встановленим під час розгляду обставинам справи, у зв`язку з чим відхиляються через наступне. 
Посилання скаржника на те, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання) і відповідач не зміг надати свої пояснення, не свідчить про порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, оскільки відповідача жодним чином не було позбавлено прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та він мав належним чином використовувати свої процесуальні права, що підтверджено, зокрема і матеріалами справи; отриманим судом 10.02.2022 відзивом на позовну заяву, який врахований судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення. 
Відповідно до приписів частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.
Спір між сторонами виник у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором поставки товару, регулювання правовідносин за яким здійснюється на підставі норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частиною першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 1 061 175,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №4040 від 12.11.2021 на суму 687  660,00 грн. (а. с. 15) та видатковою накладною №4040/1 від 22.11.2021 на суму 373  515,00 грн. (а. с. 16).
          Отже, поставивши відповідачу товар у строк, встановлений договором, позивач належними чином виконав господарське зобов`язання та умови договору.
                    Відповідно до п. 3.3 договору оплата товару за цим договором здійснюється наступним чином: 100% вартості товару покупець оплачує шляхом внесення попередньої оплати постачальнику, або перші 50% вартості товару оплачує шляхом внесення попередньої оплати до початку поставки, а остаточний розрахунок за поставлений товар (другі 50% вартості) на протязі 14 календарних днів з дати поставки, або відтермінування платежу за поставлений товар терміном 14 календарних днів.
                    Сплатити за поставлений товар відповідач повинен був протягом 14 календарних днів з дати поставки, які були 12.11.2021 та 22.11.2022, тобто до 26.11.2021 та до 06.12.2021. Відповідач 19.11.2021 частково сплатив за поставлений товар у розмірі 347  660,00 грн., решту платежів з порушенням строку: 17.12.2021 - 10  000,00 грн., 20.12.2021 - 60  000,00 грн., 24.12.2021 - 180  000,00 грн., 30.12.2021 - 70  000,00 грн.
                    Враховуючи встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язання з оплати поставленого товару виконав не у повному обсязі та неналежним чином, допустив прострочення в оплаті позивачу вартості поставленого йому товару, чим порушив п. 3.3 договору.  
Внаслідок прострочення виконання зобов`язання зі сплати за поставлений товар утворилася заборгованість у розмірі 393  515,00 грн.
                    Після подання позову до суду відповідач сплатив на користь позивача 100  000,00 грн. відповідно до платіжних доручень від 14.01.2022 №В_5869 на суму 50  000,00 грн. (а. с. 67), від 24.01.2022 №В_5948 на суму 50  000,00 грн. (а. с. 68). Залишок заборгованості відповідача перед позивачем склав 293  515,00 грн., що не заперечує відповідач у відзиві на позов та у запереченні на відповідь на відзив.
                    У відповіді на відзив (а.с. 80) позивач ствердив, що відповідач частково сплатив заборгованість за поставлений товар після подання позову до суду у розмірі 120  000,00 грн., а саме: 14.01.2022 - 50  000,00 грн., 24.01.2022 - 50  000,00 грн. та 02.02.2022 - 20  000,00 грн. У відповіді на відзив позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 344 866,50 грн., з яких 273  515,00 грн. - основний борг та 71 351,50 грн. - штраф.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Відповідно до частини 3, 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
                  У відповіді на відзив позивач зазначив про сплату відповідачем після подання позову до суду 120  000,00 грн., спір між сторонами за вимогою про стягнення вказаної суми заборгованості за договором поставки № 201910211 від 21.10.2019 відсутній, а тому провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 120  000,00 грн. судом першої інстанції закрито та відповідачем в апеляційній інстанції не оскаржується.
                    Отже, враховуючи принцип диспозитивності господарського судочинства, судом розглянуто позов про стягнення з відповідача 273  515,00 грн. основного боргу та 71 351,50 грн. штрафу.
                    Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
                    Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
                    Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріали справи не містять доказів своєчасного виконання зобов`язання зі сплати 273  515,00 грн. за отриманий товар, відповідачем допущено порушення господарського зобов`язання внаслідок його неналежного виконання, зокрема, неповної та несвоєчасної оплати за поставлений товар протягом 14 календарних днів з дати поставки відповідно до умов укладеного між сторонами договору, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позову в цій частині.
                      Сторони погодили в п. 6.2.2 договору, що за порушення строків оплати товару покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.
                    У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача штраф у розмірі 71 351,50 грн. (713     515,00 грн. (сума сплачена відповідачем з порушенням строку, встановленого п. 3.3 Договору) :100% x 10%) на підставі п. 6.2.2 Договору та частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.
                    Розрахунок позивача, покладений в основу вимог про стягнення спірної суми штрафу, арифметично і методологічно проведений правильно, з урахуванням умов договору поставки від 21.10.2019 №201910211 і фактичної суми боргу, тому вимога позивача і в цій частині позову підлягає задоволенню.
                    Доводи відповідача про неналежну якість товару судом обґрунтовано відхилені з огляду на умови договору поставки від 21.10.2019 №201910211 про порядок поставки та приймання товару, а саме п. 5.5 договору, відповідно до якого під час приймання товару покупець повинен оглянути товар і прийняти його за кількістю та якістю.
                    Вимоги до якості товару та правові наслідки передання товару неналежної якості врегульовано у нормах статей 673 та 678 Цивільного кодексу України.
                    Відповідно до частини 1 та 2 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.                    
                    Згідно з частиною 1 та 2 статті 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.
                    Отже,    у випадку передання товару неналежної якості покупець має право вимагати пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару, а, у визначених законом випадках, - відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару.
                    Доказів звернення з такими вимогам до позивача відповідач суду на надав. Розгляд таких вимог не є предметом спору у цій справі. Проте відповідач не позбавлений, у встановленому законом порядку та строк, звернутися до позивача з вимогою у зв`язку з недоліками переданого товару.
                З урахуванням встановлених обставин у справі, місцевий господарський  суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача    заборгованості за договором поставки від 21.10.2019 №201910211 в розмірі 344 866,50 грн., у тому числі: 273  515,00 грн. основний борг та 71 351,50 грн. штрафу підлягають задоволенню як обґрунтовано заявлені, належним чином доведені та не спростовані відповідачем.
          Апелянт посилається на звільнення боржника від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення зобов`язання, яке виникло з 24.02.2022, тобто під час дії воєнного стану.
Проте, як вбачається з позовної заяви та доданих до неї первинних бухгалтерських документів, зобов`язання відповідача перед позивачем зі сплати боргу по договору поставки та штрафних санкцій виникло задовго до початку воєнного стану, позовна заява була подана до суду до 24.02.2022.
          При цьому підлягають відхиленню посилання відповідача на сплату позивачеві 273  515,00 грн., згідно платіжних доручень №1527 від 31.05.2022 (40  000,00 грн.) та №1836 від 08.07.2022 (233  515,00 грн.), оскільки в призначенні платежу зазначено про сплату за актом звірки від 31.05.2022 та від 08.07.2022, які в матеріалах справи відсутні, позивачем не повідомлено суду про сплату заборгованості за спірним рішенням суду від 09.05.2022, що унеможливлює зарахування сплаченої суми в розмірі 273  515,00 грн. в рахунок заборгованості по договору поставки від 21.10.2019 №201910211.          
          Згідно п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного у справі судового рішення, оскільки їм вже було надано належну оцінку судом першої інстанції і такі не спростовують зроблених судом висновків про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій, обумовлених договором.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.     
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).
За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МОКАВТО" на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2022 у справі     №925/52/22.
У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
                                                                                          ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МОКАВТО" на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2022 у справі     №925/52/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 09.05.2022 у справі     №925/52/22 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "МОКАВТО".
4. Матеріали справи №925/52/22 повернути до Господарського суду Черкаської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено 25.10.2022 після виходу суддів колегії з відпустки та відрядження.
Головуючий суддя                                                            І.М. Скрипка 

Судді                                                                                Ю.Б. Михальська

                                                                                А.І. Тищенко