ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" листопада 2022 р.                                 Справа № 927/205/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Чорногуза М.Г. 

при секретарі судового засідання Линник А.М., 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.07.2022
у справі № 927/205/22 (суддя М.О. Демидова)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Творець"
до Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області
про стягнення 313 452,95 грн
за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: Кубрак В.М.;
від відповідача: не з`явився,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Творець" (далі - ТОВ "Творець", позивач) звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області (далі - Управління освіти, відповідач) про стягнення 313 452,95 грн неустойки за контрактною угодою від 29.07.2019 № NIZN-2, у зв`язку із несвоєчасною оплатою виконаних робіт. 
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.07.2022 у справі № 927/205/22 позов задоволено повністю.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим є підстави для застосування встановленої законом та договором відповідальності; перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки, суд визнав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у заявленому позивачем розмірі.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову повністю. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, що призвело до неправильного вирішення спору. 
В обґрунтування скарги апелянт наголошував на тому, що судом першої інстанції необгрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про поновлення процесуального строку на подання відзиву та письмових доказів, чим порушено норми процесуального права. Як вказує апелянт, ненадання можливості подати докази на підтвердження своїх заперечень призвело до неврахування доводів сторони відповідача при ухваленні рішення, чим порушено приниципи верховенства права, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивноті та пропорційності. 
Крім того, апелянт зазначає про відсутність порушення взятих на себе зобов`язань за укладеною сторонами контрактною угодою від 29.07.2019 № NIZN-2 в частині несвоєчасної оплати виконаних робіт, обгрунтовуючи це тим, що контрактна угода була укладена на підставі рамкової угоди між Урядом України та Північною Екологічною Фінансовою Корпорацією НЕФКО. У контракті зазначено, що фінансування здійснюється НЕФКО та бюджетом Ніжинської міської ради. За таких обставин, на переконання відповідача, положення законодавства України щодо питань укладення контрактів, розрахунку та формування ціни учасника конкурсних торгів, внесення змін до контрактів можуть застосовуватися тільки в тій мірі, в якій відповідні положення не врегульовані правилами НЕФКО. Як зазначає відповідач, оплата була проведена після отримання останнього траншу кредитних коштів НЕФКО та отримання дозволу на оплату, після підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 06.04.2021 та перевірки повноважними представниками НЕФКО. Відповідач вважає, що позивачем навмисно затягувалися строки оплати, оскільки після отримання кредитних коштів НЕФКО на рахунки відповідача неодноразово пропонувалося внести зміни у дату акту виконаних робіт та рахунок на оплату № 117. Отже, апелянт зазначає, що всі роботи по контрактній угоді оплачені відповідно до кошторисних призначень та проектно-кошторисної документації, яка пройшла відповідні експертизи та мала позитивний висновок на підставі актів виконаних робіт та рахунків. Таким чином, в Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області не було можливоті у визначений строк здійснити проплату, однак вчинялися всі дії з метою своєчасного виконання зобов`язань, зокрема залучення коштів місцевого бюджету, оскільки вимоги про необхідність виконання додаткових робіт постійно виходили за межі установленого графіку і потребували узгодження з НЕФКО. Крім того, за твердженням апелянта, позивач затягував своїми діями своєчасність виплати, відмовляючись приводити документи до вимог бюджетного законодавства. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.07.2022 у справі № 927/205/22; поновлено Управлінню освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження; спільний розгляд апеляційних скарг на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.07.2022 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.08.2022 у справі № 927/205/22 призначено на 28.09.2022; ТОВ "Творець" встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.07.2022.
28.09.2022 розгляд справи № 927/205/22 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Чорногуза М.Г. на лікарняному.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2022 призначено до розгляду апеляційні скарги Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.07.2022 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.08.2022 у справі № 927/205/22 на 09.11.2022.
Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), на подання відзиву на апеляційну скаргу, та 03.11.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду подав відзив на апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на його подання, відповідно до якого просив апеляційну скаргу Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.07.2022 у справі № 927/205/22 - без змін. 
Відповідно до   ст. 118 ГПК України   право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1, 3, 4   статті 119 Господарського процесуального кодексу України   суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
В обґрунтування поновлення пропущеного процесуального строку позивач зазначає, що станом на момент отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження позивач обмежено здійснює свою господарську діяльність у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України і не має у своєму штаті посади юристконсульта. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 23.09.2022.
Відзив на апеляційну скаргу було подано 03.11.2022, тобто з порушенням строку більше ніж на місяць. 
Однак, позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку доводів. 
За таких обставин, колегія суддів не вважає причини пропуску строку на подання відзиву на апеляційну скаргу поважними, з огляду на що залишає без розгляду поданий відповідачем відзив на апеляційну скаргу.
08.11.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли заперечення на заяву про поновлення процесуального строку на подання відзиву на апеляційну скаргу.
09.11.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку з знеструмленням електромережі суду згідно графіку ДТЕК Київські електромережі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 призначено до розгляду апеляційні скарги Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.07.2022 та на додаткове рішення Господарського суду Чернігівської області від 09.08.2022 у справі № 927/205/22   на 17.11.2022.
17.11.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника.
У судове засідання 17.11.2022 апелянт явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 202  ГПК України  неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв учасників судового процесу про розгляд апеляційної скарги на електронні адреси, зазначені представниками учасників. 
Таким чином, апеляційний суд виконав обов`язок щодо повідомлення учасників судового процесу про розгляд апеляційної скарги.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.07.2022 у справі № 761/14537/15-ц, провадження № 61-3069св21.
Водночас, колегія звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Також колегія суддів зазначає, що позивач не був позбавлений права та можливості знайомитись з відповідними ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) з огляду на приписи ч.       1   ст. 9 ГПК України, ч. 2   ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", відповідно до яких доступ до судових рішень є відкритим, а повний текст судових рішень підлягає оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.
В даному контексті слід враховувати також правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Крім того, враховуючи положення ч. 1   ст. 9 Конституції України   та беручи до уваги ратифікацію   Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР   Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття   Закону України від 23.02.2006   -IV   (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з   прав   людини   в   рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду,   що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи,   а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури   розгляду справ   є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. 
Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представника апелянта, явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалась, враховуючи відсутність клопотань від останнього про відкладення розгляду справи, а також те, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для розгляду апеляційної скарги без заслуховування його пояснень, з огляду на встановлені строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, колегія суддів, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги за відсутності представника апелянта. 
У судовому засіданні 17.11.2022 представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін. 
17.11.2022 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 29.07.2019 між Управлінням освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області (замовник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Творець" (підрядник за договором) укладено контрактну угоду NIZN-2 (далі - контрактна угода) "Капітальний ремонт шляхом проведення комплексної термомодернізації об`єкту "Ніжинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №10" Ніжинської міської ради за адресою: м. Ніжин, вул. Московська, 54, Чернігівської області" з додатками, відповідно до умов якого підрядник взяв на себе зобов`язання виконати роботи з капітального ремонту зазначеного об`єкту загальною вартістю 12 538 118,18 грн, а замовник - оплатити виконані роботи. 
Пунктом 4 контрактної угоди NYZN-2 визначено, що замовник зобов`язаний сплатити підряднику з урахуванням поставки устаткування та виконання супутніх робіт та усунення їх недоліків ціну контракту або іншу суму, яка може бути нарахована відповідно до положень контракту в строки і в порядку, встановленому контрактом.
Відповідно до п. 1.9 контрактної угоди підрядник зобов`язується дозволити НЕФКО (фінансова організіція та /або особам, уповноваженим НЕФКО, перевіряти об`єкт та/або рахунки та записи підрядника (а також субпостачальників, підрядників, субпідрядників та субконсультантів), що стосуються виконання контракту, а також      допустити до перевірки таких рахунків та документів аудиторів, призначених НЕФКО.
Відповідно до підпункту (а) (ІІІ) пункту 10.1 контрактної угоди NYZN-2 умови проведення оплати повинні бути наступними: всі платежі за контрактом здійснюються в гривнях. Метод та умови оплати послуг підрядника за цим контрактом повинні бути наступними, зокрема:   після прийняття: десять відсотків   ціни контракту, що становить 1 253 811,82 грн за одержане устаткування та виконані роботи виплачуються протягом шістдесяти (60) днів з дня перевірки та введення устаткування в експлуатацію, після подання рахунку та акту приймання, виданого замовником на відповідне устаткування та супутні роботи, та документів, що підтверджують використання попереднього траншу.
Пунктом 19.1 контрактної угоди сторони погодили, що розмір неустойки складає: 0,5 % від ціни контракту на тиждень. Максимальний розмір неустойки складає: 10 % від ціни контракту.
05.04.2021 позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 117 на суму 1 253 811,82 грн. 
На виконання умов укладеної сторонами контрактної угоди, позивачем були виконані, а відповідачем прийняті роботи, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними сторонами належним чином засвідченими копіями акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в на суму 1 253 811,82 грн та довідки про вартість виконаних будівельних робіт за формою № КБ-3 на суму 1 253 811,82 грн за контрактною угодою NYZN-2 від 29.07.2019, які підписані сторонами 06.04.2021 без зауважень і заперечень та скріплені печатками сторін.
Платіжними дорученнями № 3711 від 08.07.2021 на суму 1 240 000,00 грн та № 3712 від 08.07.2021 на суму 13 811,82 грн, які згідно з відміткою на зазначених платіжних дорученнях були проведені банком 12.07.2021, підтверджується здійснення відповідачем оплати за виконані роботі за контрактною угодою NYZN-2 від 29.07.2019 у повному обсязі. 
У зв`язку із несвоєчасним проведенням оплати, позивач направив відповідачу   вимогу про сплату неустойки (пені) № 20 від 13.01.2022 у розмірі 313   452,95 грн, у якій зазначив, що у випадку відхилення (незадоволення) даної вимоги має намір ініціювати судовий розгляд. 
У відповідь на вказану вимогу, відповідач листом № 01-10/236 від 08.02.2022,   зокрема, зазначив, що вимоги про сплату неустойки (пені) є безпідставними та такими, що не відповідають умовам контрактної угоди NIZN-2 від 29.07.2019, оскільки оплата на суму 1 253 811,82 грн була проведена після отримання останнього траншу кредитних коштів НЕФКО, перевірки повноважними представниками НЕФКО всієї фінансової та технічної документації, враховуючи підписаний сторонами акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 06.04.2021; будь-які порушення строків оплати з вини замовника відсутні; строк дії контрактної угоди NIZN-2 від 29.07.2019 продовжувався на підставі додаткових угод до 15.08.2021; підрядником постійно вносилися корегування в акт приймання виконаних будівельних робіт №1 від 06.04.2021.
Посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем своїх обов`язків за контрактом в частині своєчасної оплати виконаних позивачем будівельних робіт, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача неустойки.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а доводи апелянта вважає необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання вищевказаного контракту, місцевий господарський суд правильно зазначив, що укладена між Управлінням освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Творець" контрактна угода NIZN-2 від 29.07.2019 за своєю правовою природою є договором підряду, за яким, відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Отже, укладення Товариством з обмеженою відповідальністю "Творець" та Управлінням освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області вищевказаної контрактної угоди було спрямоване на отримання останнім результатів виконаних робіт і одночасного обов`язку по здійсненню їх оплати.
За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Колегія суддів зазначає, що факт здійснення господарської операції з виконання робіт підтверджується, зокрема, первинними бухгалтерськими документами.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Типові форми первинних облікових документів у будівництві №КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» були затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 №554, що діяв до 01.01.2014 та примірні форми первинних документів з обліку в будівництві, які мають використовуватися з 01.01.2014 під час проведення взаєморозрахунків за обсяги виконаних будівельних робіт встановлені Національним стандартом ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293.
На підтвердження факту виконання робіт за договором на суму 1 253 811,82 грн позивачем надано акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідку про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, які підписані сторонами без зауважень та зперечень. 
Згідно з ч. 1   ст. 854 ЦК України   якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Відповідно до   статті 530 ЦК України   якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до підпункту (а) (ІІІ) пункту 10.1 контрактної угоди NYZN-2 умови проведення оплати повинні бути наступними: всі платежі за контрактом здійснюються в гривнях. Метод та умови оплати послуг підрядника за цим контрактом повинні бути наступними, зокрема:   після прийняття: десять відсотків   ціни контракту, що становить 1 253 811,82 грн за одержане устаткування та виконані роботи виплачуються протягом шістдесяти (60) днів з дня перевірки та введення устаткування в експлуатацію, після подання рахунку та акту приймання, виданого замовником на відповідне устаткування та супутні роботи, та документів, що підтверджують використання попереднього траншу.
Статтею 599 ЦК України   передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до   статті 610 ЦК України   порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 ЦК України).
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які сплачуються у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Пунктом 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Пунктом 19.1 Контрактної угоди NYZN-2 сторони погодили, що розмір неустойки складає: 0,5% від ціни контракту на тиждень. Максимальний розмір неустойки складає: 10% від ціни контракту. 
Зважаючи на вищевикладені вимоги законодавства, умови контракту та обставини справи, перевіривши надані позивачем розрахунки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі є правильними, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 313 452,95 грн неустойки.
Доводи відповідача про відсутність бюджетного фінансування відхиляються колегією суддів, оскільки відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення відповідача від оплати виконаних за договором робіт.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 21.01.2022 у справі № 925/1545/20 посилається на правову позицію про те, що відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання, викладену в постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №910/4926/19, від 30.03.2020 у справі №910/3011/19, від 03.04.2018 у справі №908/1076/17.
Крім того, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України  та беручи до уваги ратифікацію  Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття  Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини      неодноразово зазначалось, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (рішення від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та рішення від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України"). 
Посилання апелянта на ту обставину, що оплата була проведена після отримання останнього траншу кредитних коштів НЕФКО та отримання дозволу на оплату, після підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 та перевірки повноважними представника НЕФКО, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що останні не спростовують встановленого підпунктом (а) (ІІІ) пункту 10.1 контрактної угоди обов`язку замовника здійснити розрахунки за виконані роботи у визначений строк.
Колегія суддів враховує, що внесення змін до контрактної угоди в частині продовження строку її дії також не означає встановлення іншого строку для проведення оплати, оскільки в цій частині відповідні зміни сторонами не вносилися.  
Також відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем умов контрактної угоди, що вплинуло на несвоєчасність проведення відповідачем оплати. 
При цьому, на переконання колегії суддів, місцевим господарським судом правомірно не прийнято до розгляду відзив на позовну заяву з доданими до нього документами та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі
Частинами 2 та 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Згідно зі ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 17.02.2022 про відкриття провадження у даній справі отримано відповідачем 22.02.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 1400054430860.
Вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня її вручення. 
Тобто строк для подання відзиву у відповідаа закінчився 09.03.2022. 
Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.
Указами Президента України "Про продовження дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14.03.2022 та №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб та з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17.05.2022 підготовче засідання у справі № 927/205/22 призначено на 15.06.2022.
   Відповідно до роздрукованого судом трекінгу з офіційного сайту Укрпошта поштове відправлення (ухвала від 17.05.2022 надіслана судом на адресу відповідача) вручена за довіреністю 20.05.2022.
У судовому засіданні 15.06.2022 суд, керуючись ст.185,233,234 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив закрити підготовче провадження у справі № 927/205/22 та призначити справу по суті на 06.07.2022.
06.07.2022 до Господарського суду Чернігівської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строку на його подання. 
В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на отримання ухвали про відкриття провадження у справі 22.02.2022. Станом на день отримання ухвали в Управлінні юристконсультом працював ОСОБА_1 У зв`язку із залученням вказаної особи до Збройних Сил України, 04.03.2022 договір з ОСОБА_1 було розірвано. При цьому, до 26.04.2022 Чернігівська область перебувала у переліку територіальних громад, розташованих у зоні проведення бойових дій. Як вказує апелянт, в Управлінні наявна лише одна посада головного спеціаліста-юристконтсульта. 27.06.2022  на вакантне місце прийнято ОСОБА_2 . Тобто, з 04.03.2022 по 27.06.2022 в Управлінні була відсутня особа, відповідальна за юридичний супровід.
Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Розглянувши клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву, місцевий господарський суд обгрунтовано відмовив у його задоволенні, оскільки з 27.06.2022 (дата, з якою юристконсульт приступив до виконання своїх обов`язків) відповідачем будь-яких клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку на адресу суду не надходило. 
Також місцевим господарським судом враховано, що вказане клопотання подане відповідачем вже після закриття підготовчого провадження у справі № 927/205/21 (розгляд справи по суті розпочато 06.07.2022), а також те, що відповідач до 06.07.2022 не заявляв клопотання про продовження пропущеного строку для подання візиву на позовну заяву. 
Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем не подано до суду першої інстанції доказів розірвання з 04.03.2022 договору з   ОСОБА_1 .
Тобто відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами неможливості подання відзиву у строк з 27.04.2022 (до 26.04.2022 Чернігівська область перебувала у переліку територіальних громад, розташованих у зоні проведення бойових дій) до 15.06.2022 (дата закритття підготовчого провадження).
До того ж, розпорядженням голови Верховного Суду від 22.04.2022 №25/0/9-22, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"   відновлено територіальну підсудність Господарського суду Чернігівської області із 25.04.2022.
При цьому прийняття на посаду з 27.06.2022 головного спеціаліста-юристконсульта, у зв`язку з чим до цього часу у відповідача була відсутня можливість надати відзив, не є поважною причиною для поновлення строку, з урахуванням встановлених вище обставин. 
Також відповідач не скористався правом на подання заяви про продовження процесуального строку на подання відзиву. 
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною другою статті 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За наведених обставин, враховуючи, що до клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву не було додано жодного доказу, який підтверджував би, що відповідач з поважних причин не міг подати відзив у встановлений судом строк, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом правомірно залишено клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву без задоволення, поданий відзив на позовну заяву без розгляду, а спір вирішено в порядку ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними матеріалами справи без урахування відзиву поданого з пропущенням встановленого судом строку за відсутності поважних причин.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частин 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наяність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і запеерчення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
В силу приписів статей 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
З огляду на викладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази та вимоги законодавства, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову.
Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1    ст. 9 Конституції України  та беручи до уваги ратифікацію    Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР    Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття  Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати   Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод   (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи сторін, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.07.2022 у справі № 927/205/22 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта. 
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.07.2022 у справі № 927/205/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.07.2022 у справі № 927/205/22 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 927/205/22 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст постанови складено 29.11.2022.

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                М.Г. Чорногуз