ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року 
м. Київ

cправа №  903/952/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В., 
секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянувши касаційну скаргу Сільськогосподарського приватного підприємства "Дружба"
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2022 у справі 
за позовом Сільськогосподарського приватного підприємства "Дружба"
до 1) Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, 
2) Торчинської селищної ради, 
за участю заступника керівника Волинської обласної прокуратури, 
про визнання недійсним та скасування рішення; визнання укладеними додаткових угод,
(У судове засідання з`явилися: прокурор - Савицька Н. О., представник позивача - Багіров Р. А. (в режимі відеоконференції),  
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1.1. Сільськогосподарське приватне підприємство "Дружба" (далі - СГПП "Дружба") звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Воютинської сільської ради (далі - Воютинська сільрада), в якому просив:
- визнати недійсним та скасувати рішення Воютинської сільради "Про продовження дії договорів оренди земельних ділянок з СГПП Дружба № 37/4 від 17.12.2019" в частині відмови у продовженні на наступний термін дії договорів оренди, укладених між СГПП "Дружба" та Воютинською сільрадою на земельні ділянки із кадастровими номерами 0722881500:04:000:0136; 0722881500:04:000:0137, 0722881500:04:000:0138, 0722881500:04:000:0139, 0722881500:04:000:0140;
- визнати укладеною додаткову угоду № 02 до договору оренди землі від 25.12.2009, зареєстрованого в Луцькому районному відділі Волинської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" при Державному комітеті України по земельних ресурсах(далі - Центр ДЗК), про що у Державному реєстрі земель 02.11.2010 вчинено запис № 041007600013;
- визнати укладеною додаткову угоду № 02 до договору оренди землі від 25.12.2009, зареєстрованого в Центрі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель 02.11.2010 вчинено запис № 041007600016;
- визнати укладеною додаткову угоду № 02 до договору оренди землі від 25.12.2009, зареєстрованого в Центрі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель 02.11.2010 вчинено запис № 041007600012;
- визнати укладеною додаткову угоду № 02 до договору оренди землі від 25.12.2009, зареєстрованого в Центрі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель 02.11.2010 вчинено запис № 041007600014;
- визнати укладеною додаткову угоду № 02 до договору оренди землі від 25.12.2009, зареєстрованого в Центрі ДЗК, про що у Державному реєстрі земель 02.11.2010 вчинено запис № 041007600017.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судами
2.1. Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, 25.12.2009 між орендодавцем (Воютинською сільрадою) та орендарем (СГПП "Дружба") укладено ряд договорів оренди землі, а саме:
- договір оренди землі від 25.12.2009, відповідно до пунктів 1, 2 якого (з урахуванням додаткової угоди від 30.09.2015 № 01), орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 33,6664 га в тому числі: землі державного резервного фонду - 33,6664 га, з них ріллі - 33,6664 га, яка розташована на території Воютинської сільради за межами населеного пункту. Кадастровий номер земельної ділянки: 0722881500:04:000:0138;
- договір оренди землі від 25.12.2009, відповідно до пунктів 1, 2 якого (з урахуванням додаткової угоди від 30.09.2015 № 01), орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 55,6118 га, в тому числі: землі природоохоронного призначення - 55,6118 га, з них сіножаті - 55,6118 га, яка розташована на території Воютинської сільради за межами населеного пункту. Кадастровий номер земельної ділянки: 0722881500:04:000:0140;
- договір оренди землі від 25.12.2009, відповідно до пунктів 1, 2 якого (з урахуванням додаткової угоди від 30.09.2015 № 01), орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 9,5907 га, в тому числі: землі природоохоронного призначення - 9,5907 га, з них сіножаті - 9,5907 га, яка розташована на території Воютинської сільради за межами населеного пункту. Кадастровий номер земельної ділянки: 0722881500:04:000:0139;
- договір оренди землі від 25.12.2009, відповідно пунктів 1, 2 якого (з урахуванням додаткової угоди від 30.09.2015 № 01), орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,7113 га в тому числі: землі природоохоронного призначення - 2,7113 га, з них сіножаті - 2,7113 га, яка розташована на території Воютинської сільради за межами населеного пункту. Кадастровий номер земельної ділянки: 0722881500:04:000:0137;
- договір оренди землі від 25.12.2009, відповідно до пунктів 1, 2 якого (з урахуванням додаткової угоди від 30.09.2015 № 01), орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 24,3484 га в тому числі: землі природоохоронного призначення - 24,3484 га, з них сіножаті - 24,3484 га, яка розташована на території Воютинської сільради і за межами населеного пункту. Кадастровий номер земельної ділянки: 0722881500:04:000:0136.
Пунктом 8 договорів оренди землі встановлено, що вони укладені на 5 років і після закінчення цього строку орендар має переважне право поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Умовами пункту 20 договорів оренди землі визначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання передачі. 
Акти приймання-передачі земельних ділянок підписані сторонами 25.12.2009.
Пунктом 41 вищевказаних договорів оренди землі передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 
Вищевказані договори підписані сторонами та зареєстровані в Центрі ДЗК, про що 02.11.2010 у Державному реєстрі земель внесено записи №№  041007600013, 041007600016, 041007600012, 041007600014, 041007600017.
Додатковими угодами від 30.09.2015 № 01  до договорів оренди землі сторони внесли зміни, зокрема, виклали перше речення пункту 8 у наступній редакції: Договір укладений строком на 10 років.
Враховуючи дату реєстрації спірних договорів 02.11.2010 та продовження їх строку згідно з додатковими угодами № 01, договори оренди діяли до 02.11.2020.
21.11.2019 листом № 139 СГПП "Дружба" повідомило Воютинську сільраду про намір продовжити дію договорів оренди землі на наступний термін, а саме на 15 років (до 25.12.2034), та надало проекти додаткових угод до спірних договорів оренди землі. У листі СГПП "Дружба" зазначає про переважне право на поновлення дії договору на новий строк.
Воютинська сільрада листом від 18.12.2019 № 515/1.9.1, повідомила, що згідно із рішенням від 17.12.2019 № 37/4 відмовила СГПП "Дружба" у продовженні на наступний термін дії спірних договорів оренди землі та надіслала СГПП "Дружба" витяг із рішення сесії. Відмовляючи у продовженні строку дії спірних договорів оренди землі на наступний термін, зазначено про виробничу потребу та необхідність безоплатної передачі земельних ділянок із земель комунальної власності у власність жителям сільради, а також учасникам антитерористичної операції з метою дотримання їх права на землю.
Одержання СГПП "Дружба" 18.12.2019 листа від 18.12.2019 № 515/1.9.1. про відмову у продовженні на наступний термін дії договорів оренди землі підтверджується змістом позовної заяви та не заперечується СГПП "Дружба".
Листом від 30.01.2020 № 41/1.9.1 на запит СГПП "Дружба" Воютинська сільрада повідомила, що заяви жителів сільської ради та учасників антитерористичної операції та операції Об`єднаних сил про передачу їм у власність або в користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення перебувають на розгляді сільради постійно; крім того, надійшли заяви фізичних осіб про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність із земель комунальної власності. Повідомлено, зокрема, що земельні ділянки, які перебувають в оренді СГПП "Дружба", сільрада планує передати у приватну власність, виконуючи вищезазначене рішення від 17.12.2019 № 37/4. 
Проте, позивач вважає, що рішення сесії Воютинської сільської ради від 17.12.2019 за № 37/4 є незаконним, а додаткові угоди додані до листа від 21.11.2019 № 139 про намір продовжити строк оренди договорів такими, що підлягають визнанню укладеними, що і стало підставою для подання до Господарського суду Волинської області позову у цій справі.

3. Короткий зміст судових рішень у справі
3.1. Рішенням Господарського суду Волинської області від 23.02.2021 у справі №  903/952/20 (суддя Шум М. С.) позов задоволено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач до закінчення строку дії договорів направив Воютинській сільраді лист із повідомленням про намір укладення (продовження) договорів на новий строк, а до листа долучив проекти додаткових угод, які були підписані зі сторони позивача. Тобто, позивач у порядку та строки, визначені договором та статті 33 Закону України "Про оренду землі" повідомив Воютинську сільраду про бажання (намір) укласти (продовжити) договір оренди на новий строк. Орендар належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору про намір його поновити, як це передбачено умовами договору оренди землі та додаткових угод про поновлення договору оренди землі та не суперечить вимогам статті 33 Закону України "Про оренду землі". Натомість, 18.12.2019 позивачу від Воютинської сільради надійшов лист № 515/1.9.1 про відмову у продовженні на наступний термін дії договорів оренди на вищезазначені земельні ділянки згідно рішення сесії сільської ради від 17.12.2019 № 37/4 та надано витяг із рішення сесії. Суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із продовженням користування позивачем земельною ділянкою під час та після закінчення строку дії договору, здійсненням позивачем орендних платежів за користування земельною ділянкою орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання щодо укладення додаткової угоди до договору на той самий строк і на тих самих умовах. Таким чином, відповідачем-2 порушена процедура реалізації позивачем права відповідно до частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" на поновлення договору оренди землі та укладення додаткової угоди до договору на той самий строк і на тих самих умовах. Тому, відповідач-2 безпідставно позбавив позивача права скористатись правом на поновлення договору, шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах.
3.2. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2022  поновлено Заступнику керівника Волинської обласної прокуратури строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Волинської області від 23.02.2021 у справі № 903/952/20 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Торчинської селищної ради на рішення Господарського суду Волинської області від 23.02.2021 у справі №  903/952/20.
В ухвалі зазначено, що прокурором у апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, яке обґрунтовано тим, що прокурор не брав участі у справі, про наявність не скасованого рішення Господарського суду Волинської області від 23.02.2021 у справі № 903/952/20, яке порушує інтереси держави та не відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а відповідно й бездіяльність уповноваженого органу, якому надано повноваження щодо захисту інтересів держави з питань комунальної власності та земельних відносин, прокурору стало відомо лише після опрацювання листа Торчинської селищної ради від 21.01.2022.
Таким чином, враховуючи положення частини 3 статті 256 ГПК України, з урахуванням того, що апеляційну скаргу подає не особа щодо прав та обов`язків якої ухвалено рішення, а прокурор в її інтересах, якому для звернення до суду слід дотриматись процедури, визначеної     ст.23 Закону України "Про прокуратуру" та який отримав інформацію про те, що Торчинська селищна рада правонаступник Воютинської сільської ради не буде звертатися самостійно до суду після опрацювання відповідного листа Торчинської селищної ради від 21.01.2022, з метою дотримання прав особи на доступ до правосуддя, передбачений     статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як невід`ємний елемент права на справедливий суд, апеляційний господарський суд визнав наведені прокурором підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження поважними та дійшов висновку про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.
3.3. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2022 (Гудак А. В. - головуючий суддя, судді Олексюк Г. Є., Мельник О. В.) рішення Господарського суду Волинської області від 23.02.2021 в частині задоволення позовних вимог Торчинської селищної ради скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. В частині відмови у задоволенні позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області рішення залишено без змін.
Постанова аргументована тим, що 30.11.2020 Торчинська селищна рада розпочала здійснювати свої повноваження в силу частини восьмої статті 45 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні як новоутворена рада, відповідно припинені повноваження Воютинської сільради, територія якої включена до території сформованої Торчинської територіальної громади. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 року у справі № 903/952/20 замінено відповідача Воютинську сільську раду на її правонаступника Торчинську селищну раду.
Свою апеляційну скаргу, з урахуванням вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор обґрунтовував наявністю підстав для представництва інтересів Торчинської селищної ради в суді порушенням інтересів держави, зазначивши, що в цьому випадку інтереси держави (територіальної громади) полягають у встановленні законності використання землі (непродовженні договору оренди) сільськогосподарського призначення СГПП "Дружба", яке своїми діями чинить перешкоди у здійсненні правомочностей власника територіальної громади Воютинської сільської ради (правонаступник - Торчинська селищна рада) щодо користування та розпорядження своїм майном, яке є комунальною власністю - земельними ділянками з кадастровими номерами 0722881500:04:000:0136 (площею 24,3484 га), 0722881500:04:000:0137 (площею 2,7113 га), 0722881500:04:000:0138 (площею 33,6664 га), 0722881500:04:000:0139 (площею 9,5907 га), 0722881500:04:000:0140 (площею 55,6118 га), зокрема з урахуванням численних звернень жителів сільської ради з питань забезпечення їх конституційного права на отримання земельних ділянок. 
При цьому, інтереси держави (територіальної громади) залишаються незахищеними в силу нездійснення їх захисту в суді першої інстанції уповноваженим органом у спірних правовідносинах - Воютинською сільською радою, а щодо апеляційного оскарження судового рішення від 23.02.2021 у справі № 903/952/20 - її правонаступником Торчинською селищною радою, яка взагалі не захищає інтереси держави в судовому порядку і не бажає їх захищати.
Листом від 17.12.2021 № 15-2330 вих-2,1 керуючись статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор звернувся до Торчинської об`єднаної територіальної громади в якому просив невідкладно повідомити обласну прокуратуру чи на цей час подана апеляційна (касаційна) скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 27.02.2021 у справі № 903/952/20. У випадку, якщо апеляційна скарга не подана необхідно повідомити причини бездіяльності, а також висвітлити позицію щодо оскарження рішення суду обласною прокуратурою. Ураховуючи наведене вище, Волинською обласною прокуратурою на підставі пункту 3 частини шостої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", з метою представництва інтересів держави в суді в особі Торчинської територіальної громади, вирішується питання щодо подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 23.02.2021 у справі №903/952/20, яким задоволено позов СГПП "Дружба" до Воютинської сільради про визнання недійсним та скасування рішення, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.
На підтвердження неналежного виконання покладених законом повноважень з боку Торчинської селищної ради прокурор зазначив, що у відповідь на лист прокурора від 17.12.2021 № 15-2330 вих-21 Торчинська селищна рада повідомила про те, що апеляційна скарга у справі №903/952/20 не подавалася. Окрім того, Торчинська селищна рада не залучалася судом до участі у справі № 903/952/20 та жодних рішень суду чи судових повісток на адресу селищної ради не надходило. Водночас, Торчинська селищна рада не заперечує проти оскарження Волинською обласною прокуратурою рішення Господарського суду Волинської області під 23.02.2021 та немає наміру самостійно звертатись з апеляційною скаргою на вказане судове рішення.
21.01.2022 Заступником керівника Волинської обласної прокуратури в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" надіслано Торчинській об`єднаній територіальній громаді відповідний лист-повідомлення № 15-86 вих-22 про ініціювання прокуратурою подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 23.02.2021 у справі № 903/952/20.
Апеляційний господарський суд вважав, що необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку - територіальної громади) й орендаря, відновлення порушеного порядку розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, дотримання принципу раціонального використання землі, що відповідає принципу, закріпленому у Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). 
Поряд з цим, сам факт незвернення до суду Торчинської селищної ради з апеляційною скаргою, яка б відповідала вимогам процесуального законодавства та відповідно мала змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо законності використання землі, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян-членів Торчинської об`єднаної територіальної громади та звернення до суду з апеляційною скаргою, яке відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. 
При розгляді позовної заяви СГПП "Дружба" в суді першої інстанції Воютинська сільрада свого представника для участі у судовому засіданні не направила, будь-якої позиції на вказаній стадії судового розгляду не висловила, що свідчить про бездіяльність компетентного органу при виконанні функцій державного контролю щодо судового захисту інтересів держави, про порушення яких йому було відомо.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прокурор звернувся з апеляційною скаргою з дотриманням вимог статей 53, 254 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), статей 23, 24 Закону України "Про прокуратуру", враховуючи, що захист інтересів територіальної громади не здійснювала Воютинська сільрада та її правонаступник Торчинська селищна рада.
Щодо суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач/орендар 21.11.2019, тобто до закінчення строку дії договору, направив відповідачу лист із повідомленням про намір укладення (продовження) договору на новий строк, до листа долучив підписані ним проекти додаткових угод на наступний термін, а саме на 15 років (до 25.12.2034). Однак позивач/орендар просить поновити договори оренди землі не на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договорами, а на інших умовах, змінивши таку істотну умову договору оренди як строк на 25 років до 25.12.2034.
Воютинська сільська рада розглянула звернення орендаря в межах місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" і 18.12.2019  направила лист № 515/1.9.1 про відмову у продовженні на наступний термін дії договорів оренди на спірні земельні ділянки із наданням витягу із рішення сесії сільської ради від 17.12.2019 № 37/4. Відмовляючи у продовжені строку дії договорів на наступний термін, сільська рада зазначила про виробничу потребу та необхідність безоплатної передачі земельних ділянок із земель комунальної власності у власність жителям сільської ради, учасникам АТО з метою дотримання їх конституційного права на землю.
За наведених обставин згідно з частиною четвертою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у разі недосягнення домовленостей щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Враховуючи, що строк договору згідно зі статтею 180 Господарського кодексу України належить до істотних умов договору оренди і те, що позивачем ставилася вимога про продовження договору оренди на інший/більший строк, переважне право орендаря на поновлення договору оренди землі припинилося. Наявність обґрунтованих заперечень зі сторони орендодавця стосовно поновлення договору з орендарем дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке передбачено положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі" не порушено, а отже заявлений позов в частині визнання укладеними додаткових угод № 02 до договору оренди землі від 25.12.2009, на думку суду апеляційної інстанції, задоволенню не підлягає. Правові висновки у даній справі узгоджуються з правовими позиціями викладеними у постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 903/828/20.
4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу та інших учасників судового процесу
4.1. СГПП "Дружба" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного господарського суду і  залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини другої  статті 287 ГПК України.
Заявник стверджує, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 1227/8971/2012, від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16 про застосування практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо підстав поновлення строку на оскарження. 
На думку скаржника, апеляційний господарський суд безпідставно поновив прокурору строк на апеляційне оскарження  та не вказав обґрунтованих підстав для такого поновлення. Прокурор не був учасником справи, а Воютинська сільрада як відповідач отримувала всі ухвали та рішення, що підтверджується матеріалами справи. Той факт, що рішення суду першої інстанції не надсилалося на адресу Торчинської селищної ради як правонаступника Воютинської сільради, не може слугувати підставою для поновлення строку. 
Крім того, прокурор стверджував, що йому стало відомо про рішення суду першої інстанції 17.12.2021, однак оскаржив її з порушенням строку лише 25.01.2022. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зауважувала на необхідності при виконання вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дотримуватися розумного строку щодо очікування відповіді відповідного органу (яким у цьому випадку була Торчинська селищна рада). У цьому випадку, прокурор мав дотриматися процесуального строку на апеляційне оскарження, не чекаючи тривалий час на відповідь селищної ради. 
Апеляційний господарський суд не врахував висновки щодо застосування статті 53 ГПК України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру", викладені у постанові Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17. Із наданої прокурором скарги неможливо зрозуміти, яким чином порушуються інтереси держави, вказані обставини також не встановлені судом. Рішенням суду першої інстанції не зачіпалися інтереси держави, оскільки за загальним правилом не допускається представництво прокуратурою інтересів органу місцевого самоврядування, як виняток, таке представництво може мати місце в тому випадку, якщо органу місцевого самоврядування надано законом окремі повноваження органів виконавчої влади.
4.2. У відзиві на касаційну скаргу, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області вказує на те, що предмет позову не стосується його повноважень, а спірні земельні ділянки належать до комунальної власності, а отже у відповідній частині позов заявлено до неналежного відповідача. 
4.3. Прокурор у відзиві вказує на безпідставність доводів заявника і вважає, що вони лише зводяться до відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави у вказаній справі. У той же час, при зверненні із апеляційною скаргою було дотримано вимоги статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження прокурор зазначає, що йому стало відомо про наявність рішення суду першої інстанції 21.01.2022. 
5. Позиція Верховного Суду 
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
5.2. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
5.3. Відповідно до частини 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування заяви про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу. При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує виходячи з поважності причин пропуску строку на оскарження.
У розумінні статті 86 ГПК України питання про поважність причин пропуску процесуального строку вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з частинами 1, 2 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Частиною 3 статті 256 ГПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 261 цього Кодексу.
За змістом частин 1, 3 статті 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони (позивач і відповідач) та треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (органи державної влади, органи місцевого самоврядування та прокурор - стаття 53 цього Кодексу).
Згідно з частинами 1, 3 статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи. 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Згідно з частиною 2 статті 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків, зокрема, подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.
Подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки, звільняє її саме від безумовної відмови у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, саме незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченої частиною 2 статті 261 ГПК України, проте не звільняє від обов`язку довести поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого іншими вищенаведеними нормами ГПК України.
Отже, норми ГПК України підлягають застосуванню до всіх без виключення учасників судового процесу, а окремі норми визначають початок перебігу процесуального строку на оскарження судових рішень саме для осіб які не приймали участі у розгляді справи, а суд вирішив питання про їх права та інтереси, та передбачають можливість поновлення процесуального строку на оскарження судових рішень. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 та частини 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр), є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд загальної юрисдикції вносить до Реєстру всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі, не пізніше наступного дня після їх ухвалення або виготовлення повного тексту.
Частинами 1, 2 статті 9 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що особа, яка не бере (не брала) участі у справі, якщо судове рішення безпосередньо стосується її прав, свобод, інтересів чи обов`язків, може звернутися до апарату відповідного суду з письмовою заявою про: 1) надання можливості ознайомитися із судовим рішенням у приміщенні суду; 2) надання можливості виготовити копії судового рішення за допомогою власних технічних засобів; 3) виготовлення копії судового рішення апаратом суду. У заяві особа повинна обґрунтувати, чому вона не змогла ознайомитися із судовим рішенням у Реєстрі, а також чому вона вважає, що судове рішення безпосередньо стосується її прав, свобод, інтересів чи обов`язків.
Таким чином, повний текст судового рішення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення як учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, (частина 5 статті 242 ГПК України), так і оприлюднюється в ЄДРСР.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №    910/15988/16. 
5.4. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 1227/8971/2012, на яку посилається скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження зазначила, що з аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа "Мушта проти України"); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи "Рябих проти Росії", "Устименко проти України"); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи "Безруков проти Росії", "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania)).
5.5. У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.04.2018 у справі №    916/3188/16, якою також обґрунтована підстава касаційного оскарження, звернуто увагу на необхідність врахування практики ЄСПЛ щодо поновлення строку на апеляційне оскарження. Так, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
5.6. Колегія суддів також вважає за необхідне врахувати правові висновки, викладені у прийнятій після подання касаційної скарги постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.07.2022 у справі 9/430-05-11867 щодо застосування приписів статей 256, 261 ГПК України. У постанові зауважено на тому, що суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.
Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.
Сам лише факт подання стороною клопотання про відновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги з огляду на положення статті 256 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.
Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).
Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується, виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником, і лише сам факт подання скаржником клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду відновити цей строк. 
За сталою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема, сформованою в рішеннях "Стаббінгс на інші проти Сполученого Королівства", "Девеер проти Бельгії", право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
5.7. Як слідує із матеріалів справи, задовольняючи клопотання прокурора щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний господарський суд погодився з доводами про те, що про наявність не скасованого рішення Господарського суду Волинської області від 23.02.2021 у справі № 903/952/20, прокурору стало відомо лише після опрацювання листа Торчинської селищної ради від 21.01.2022. У той же час, як і в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, так і в оскарженій постанові вказано на те, що листом від 17.12.2021 прокурор звернувся до Торчинської об`єднаної територіальної громади в якому просив невідкладно повідомити обласну прокуратуру чи на цей час подана апеляційна (касаційна) скарги на рішення Господарського суду Волинської області від 27.02.2021 у справі № 903/952/20. 
Тобто очевидним є те, що прокурору було відомо про наявність рішення суду першої інстанції і до 21.01.2022. Водночас зосередившись на дослідженні обставин дотримання прокурором порядку звернення до суду, передбаченим статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", суд апеляційної інстанції не звернув увагу на необхідність встановлення моменту, з якого прокурору стало відомо як про наявність рішення Господарського суду Волинської області від 23.02.2021 у справі № 903/952/20, так і загалом про таке судове провадження. Зокрема, суд апеляційної інстанції у контексті визначення моменту поінформованості прокурора щодо вказаного судового провадження не дослідив лист від 17.12.2021, а також інші документи, які наявні в матеріалах справи.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у справі яка розглядається варто розмежувати питання щодо визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження і дотримання прокурором приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Беззаперечно, що обставини виконання вимог вказаної вище статті є важливими для встановлення обставин звернення прокурора до суду. У той же час, це не може підміняти необхідності визначення моменту коли прокурору було відомо про відповідне судове провадження, а також прийняття судом першої інстанції оскарженого рішення.  
5.8. Зважаючи на особливості обставин, які не були досліджені під час вирішення питання щодо визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає за доцільне скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2022 у справі № 903/952/20, справу передати до апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.
6.  Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд
6.1. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.2. Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
7. Розподіл судових витрат
7.1. Оскільки справа передається на новий розгляд, то розподіл судових витрат у порядку статті 129 ГПК України не здійснюється.
Керуючись статтями  300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Сільськогосподарського приватного підприємства "Дружба" задовольнити частково. 
Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.06.2022 у справі № 903/952/20 скасувати, справу передати до Північно-західного апеляційного господарського суду зі стадії відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Торчинської селищної ради на рішення Господарського суду Волинської області від 23.02.2021 у справі №  903/952/20. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не  підлягає.
Головуючий                                                                                Н.  О.  Волковицька

Судді                                                                                          С. К. Могил

О. В. Случ