П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/1403/22-а 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Анісімов Олег Валерійович 
Суддя-доповідач:  Курко О. П. 
28 листопада 2022 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Курка О. П. 
суддів:  Боровицького О. А.  Шидловського В.Б. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
в березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року позов задоволено, а саме:
- визнано протиправною та скасовано постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.12.2021 року №307817 про застосування адміністративно-господарського штрафу;
- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки судові витрати у вигляді сплаченого згідно квитанції №ММ8А-61Н8-8СР7-ВХХА від 18.03.2022 року судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.  
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки факту порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, що підтверджується матеріалами справи.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.       
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в листопаді 2021 року позивач рухався в напрямку Чернівців з міста Харків, орієнтовно на межі Вінницької і Чернівецької областей зі сторони Вінницької області його зупинили співробітники Укртрансбезпеки для здійснення перевірки транспортного засобу та відповідних дозвільних документів. У свою чергу, не оформивши жодних документів, працівники Укртрансбезпеки покинули місце зупинки автомобіля.
Однак, 29.12.2021 року заступником Придністровського міжрегіональне управління Укртрансбезпеки Дмитро Кийов, розглянувши справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт, прийнято постанову №307817 про застосування адміністративно-господарського штрафу, відповідно до якої за порушення вимог статті 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 вказаного закону, постановлено стягнути із ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.
Як видно зі змісту зазначеної постанови, підставою для її винесення став оформлений щодо ОСОБА_1 акт від 11.11.2021 року №315550 за місцем перевірки транспортного засобу – Вінницька обл. А/Д М30, 347 км + 527 км.
Зазначену постанову разом із супровідним листом направлено позивачу засобами поштового зв`язку 02.03.2022 року, що підтверджується відміткою Укрпошти на конверті відправлення, та як стверджує представник позивача отримані позивачем 08.03.2022 року.
Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної позивачем постанови.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ від 05.04.2001 року (далі - Закон № 2344-ІІІ) визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Аналіз положень статті 48 Закону № 2344-ІІІ дає підстави для висновку, що законодавцем, при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення № 340).
Згідно з п. 1.3 Положення № 340, вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 Положення № 340, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами; водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку.
Аналізуючи положення вказаних норм, суд приходить до висновку, що тахокарти, є документами, передбаченими законодавством України, на підставі яких виконуються пасажирські і вантажні перевезення автомобільним транспортом, та належать до інших документів, визначених законодавством, оформлення яких передбачено ст. 48 Закону № 2344-ІІІ.
Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом встановлено, що інспекторами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Вінницька область) в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті - Порядку №1567, шляхом проведення рейдової перевірки, 11.11.2021 року на автодорозі: Н-30, Стрий-Умань-Дніпропетровськ, 347 км+527 м перевірено транспортний засіб марки SCANIA номерний знак НОМЕР_1 , що використовуються в своїй діяльності ФОП ОСОБА_1 , при перевезенні вантажу, по маршруту Харків-Вінниця, Чернівці, на підставі товарно-транспортної накладної №П1-00004 від 10.11.2021 року.
Під час проведення рейдової перевірки встановлено (виявлено порушення) здійснення водієм вантажного перевезення у внутрішньому сполученні за відсутності на момент перевірки у водія позивача необхідних документів, а саме: тахокарт у кількості передбаченій ЄУТР, чим порушено вимоги статей 34 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", п.6.2 Наказу №340 МТЗУ від 07.06.2020 року, п.3.3 Наказу №385 від 24.06.2022 року.
За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №305550 від 11.11.2021 року, в якому вказано, що автомобіль марки SCANIA номерний знак НОМЕР_1 здійснювалось перевезення вантажу без документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме тахокарт в кількості передбаченій ЄУТР, відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385.
Відповідно до п.1.4 Інструкції № 385, контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.
Згідно з п.3.3 Інструкції № 385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу;
заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;
у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Відповідно до п.3.5 Інструкції № 385, перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Згідно з п.3.6 Інструкції, перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
07 вересня 2005 року прийнято Закон України № 2819 «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних Засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР),укладеної 01 липня 1970 року в м. Женева».
З 20.12.2010 року набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01.07.1970 року, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.
Шоста поправка має на меті приведення ЄУТР у відповідність із законодавством, введеним у дію у Європейському Союзі (Постанова ЄС №561/2006 від 15.03.2006) в частині періодів керування та відпочинку професійних водіїв, з тим щоб забезпечити гармонізацію цих двох систем і правил та безпеку дорожнього руху.
Таким чином, не пред`явлення водієм тахокарт у кількості, передбаченій ЄУТР інспекторам Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки під час проведеннй рейдової перевірки є порушенням вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та підставою для застосування до автомобільного перевізника відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Колегія суддів звертає увагу, що факт доведення правопорушення підтверджується матеріалами справи, які додані віповідачем як до відзиву на позовну заяву, так і до апеляційної скарги. Однак, позивачем не долучено доказів на спростування виявленого порушення.  
Доводи позивача про те, що рейдова перевірка не проводилась та акт рейдової перевірки не був складений, судова колегія вважає безпідставними.
Судом встановлено, що Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №305550 від 11.11.2021 року складено згідно направлення на рейдову перевірку №002301 від 05.11.2021 року та відповідно до Щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки. Тобто, відповідачем проведено рейдову перевірку у відповідності до вимогу пунктів 12, 14 Порядку №1567.
Крім того, пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 38 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються вантажні перевезення автомобільним транспортом.
Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку складається акт за формою згідно з додатком 3.
Пунктом 22 Порядку №1567 передбачено, що у разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Як свідчать матеріали справи, відповідач вказаних вище вимог законодавства дотримався та за результатами рейдової перевірки склав Акт, в якому зробив відповідний запис щодо відмови водія позивача його підписати.
А тому, доводи позивача про те, що водію та позивачу Акт не відомий у зв`язку з відсутністю його підпису на ньому є необґрунтованими. Окрім того, водій позивача надав посадовим особам Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки товарно-транспортну накладну та реєстраційні документи на транспортний засіб.
Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Про розгляд акту №305550 від 11.11.2021 року позивача було інформовано листом-повідомленням.
Водночас, суд зазначає, що в даному випадку носієм доказової інформації стосовно встановлених обставин є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки - відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами. В даній справі на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортного засобу матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації.  
Апеляційний суд вважає, що відповідач правомірно застосував до позивача штраф передбачений абзацом 3 частиною 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті від 29.12.2021 року №307817 про застосування адміністративно-господарського штрафу необхідно залишити в силі.
Судова колегія вважає безпідставними доводи суду першої інстанції  про те, що відповідач проявив пасивну поведінку у справі та не направив вчасно відзив на позовну заяву.
Так, судом встановлено, що 27 вересня 2022 року на електронну адресу Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті отримано ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі від 25 березня 2022 року по справі №600/1403/22-а, що підтверджується вхідним реєстраційним номером документа Укртансбезпеки. Відповідачем 30 вересня 2022 року до суду першої інстанції направлено відзив на позовну заяву, що є належним виконанням обов`язку відповідачем. Відзив на позовну заяву надійшов на адресу суду 11 жовтня 2022 року.
Водночас, рішення Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято 11 жовтня 2022 року, тобто до закінчення строку для подання відзиву на позовну заяву.
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції не вжито заходів щодо належного та вчасного повідомлення відповідача про наявність адміністративного позову у справі №600-1403/22-а та ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 березня 2022 року, не витребувано повторно у Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті копію справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт щодо позивача. 
А тому, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції передчасно прийнято рішення у справі, безпідставно не враховано відзив на позовну заяву, який вчасно був направлений відповідачем на адресу суду першої інстанції. А відтак, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.  

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити повністю.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022 року скасувати.
Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .       

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Боровицький О. А.    Шидловський В.Б.