Ухвала                                               
28 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 362/7356/19
провадження № 61-9300ск22
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Гребінківська державна нотаріальна контора Васильківського району Київської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати свідоцтво про право на спадщину, видане Гребінківською державною нотаріального конторою Васильківського району Київської області від 13 грудня 2019 року ОСОБА_2 недійсним; визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом по 1/2 частині щодо: житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в смт. Гребінки Васильківського району Київської області; житлового будинку АДРЕСА_2 з господарськими будівлями та спорудами в смт. Гребінки Васильківського району Київської області; приватизованої земельної ділянки, яка розташована біля житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в смт. Гребінки Васильківського району Київської області.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області 
від 22 грудня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в три місяці після набрання рішенням суду законної сили. 
Визнано недійсними: 
- свідоцтво про право на спадщину, видане 13 грудня 2019 року Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області ОСОБА_2 , про право на спадщину після померлого 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у виді житлового будинку за 
АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; 
- свідоцтво про право на спадщину, видане 13 грудня 2019 року Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області ОСОБА_2 про право на спадщину після померлого 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у виді житлового будинку за 
АДРЕСА_2 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; 
- свідоцтво про право на спадщину, видане 13 грудня 2019 року Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області ОСОБА_2 про право на спадщину після померлого 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у виді земельної ділянки площею 0,1277 гектарів, кадастровий номер 32214555001:01:021:0132, що розташована на території селища міського типу Гребінки Васильківського району Київської області на вул. Котляревського під номером 27. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області 
від 22 грудня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою 
у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
20 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду 
від 07 вересня 2022 року, в якій просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
1. Подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що                    у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що підставою касаційного оскарження судового рішення  ОСОБА_1 зазначає те, що апеляційним судом належним чином не досліджено зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Так, відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Отже, посилаючись на вказані вище підстави касаційного оскарження, заявник не виконав умови пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 
392 ЦПК України заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу із зазначенням підстави (підстав) касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 389 цього Кодексу, на виконання умов пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, а також надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
2. Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У клопотанні, доданому до касаційної скарги,  ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на скрутний майновий стан.
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення 
у справі. 
З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами 
є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній 
у частині першій цієї статті.
Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.
Згідно із статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.
Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, Верховний Суд урахував, що зазначені заявником обставини не 
є безумовними підставами для звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати, оскільки заявником не надано суду касаційної інстанції доказів на підтвердження реального майнового стану (дані про доходи за попередній календарний рік (2021), наявність рухомого 
і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо), який перешкоджає виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.
Таким чином, у задоволенні клопотання заявниці про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921,00 грн.
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового 
збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при 
поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Заявником подано касаційну скаргу на постанову апеляційного суду за результатами перегляду чотирьох позовних вимог немайнового характеру (визначення додаткового строку для прийняття спадщини; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину у виді житлового будинку за АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину у виді житлового будинку за АДРЕСА_2 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину у виді житлового будинку за АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами у виді земельної ділянки площею 0,1277 гектарів, кадастровий номер 32214555001:01:021:0132).
Таким чином, судовий збір за подання касаційної скарги підлягав сплаті 
у розмірі 6 147,20 грн (768,40 грн х 4 х 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код  отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача (стандарт ІВАN) - UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету - 22030102, «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
Таким чином, заявнику необхідно уточнити касаційну скаргу із зазначенням підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 389 цього Кодексу, а також надати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та надати документ, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддеюпостановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 136, 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6, 
8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.  
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                               Д. Д. Луспеник