Постанова
Іменем України
 
26 жовтня 2022 року
 
провадження №22-ц/824/9778/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач), 
суддів: Желепи О. В., Кравець В. А., 
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області 
 
від 19 липня 2022 року
 
в складі судді Радзівіл А. Г.
 
у справі №361/6167/21 Броварського міськрайонного суду Київської області
 
за позовом ОСОБА_2 
 
до ОСОБА_3 
 
про стягнення аліментів
 
                                               У С Т А Н О В И В:
 
13 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому посилаючись на те, що                    відповідач, який є здоровою та працездатною особою, не виконує свого обов`язку щодо надання матеріальної допомоги на утримання спільної доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею, та окрім іншого потребує витрат на відвідування розвиваючих гуртків, просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн, щомісячно, з подальшою індексацією доходів.
 
Також, посилаючись на те, що вона до подання даного позову зверталася до відповідача з проханням щодо одержання аліментів, яке останній проігнорував, просила стягнути аліменти за минулий час в сумі 105 000,00 грн. Зауважила, що аліменти за минулий час розраховано за період з 01.09.2019 по 01.06.2021, тобто з наступного дня, коли вони з відповідачем фактично стали проживати окремо і до часу звернення з даним позовом до суду.
 
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2022 року позов задоволено частково.
 
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 744,00 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття. 
 
В задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період відмовлено у повному обсязі. 
 
Вирішено питання про судові витрати та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн, а в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.
 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині розміру аліментів на утримання дитини та в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів за минулий період, позивачка подала до суду апеляційну скаргу, в якій посилалася на те, що рішення в цій частині ухвалено судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що судом не враховано, що відповідач здорова та працездатна людина, і від нього не надходило заперечень про стягнення аліментів у заявленому в позові розмірі.
 
Вказувала, що дитина потребує додаткових витрат на її утримання, у зв`язку з відвідуванням гуртків, вартість яких тільки збільшується.
 
Вважала, що визначений судом розмір аліментів в сумі 2744,00 грн при ситуації, яка склалася на сьогоднішній день, є замалим для рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
 
Зауважила, що в резолютивній частині оскаржуваного рішення не вказано про подальшу індексацію розміру, про що було зазначено в прохальній частині позовної заяви. 
 
Суд дійшов неправильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, оскільки нею доведено належними доказами факт звернення до відповідача з вимогою щодо одержання грошової допомоги на утримання дитини, на яке він не реагував, та не спростовував в суді.
 
За вказаних обставин просила заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.07.2022 в частині визначеного розміру аліментів та відмови у стягненні аліментів за минулий період скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
 
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
 
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 (після реєстрації шлюбу з 28.12.2021 прізвище « ОСОБА_1 ») та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 2007 року, який рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2017 року розірвано.
 
Сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після розірвання шлюбу проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні та вихованні.
 
Неповнолітня ОСОБА_5 навчається у спортивно-цирковій студії «Вальсет» з 2015 року, де місяць навчання складає 700,00 грн. Заперіод з вересня 2020 року по травень 2021 року за навчання ОСОБА_5 в цій студії сплачено 6 300,00 грн.
 
Також ОСОБА_5 займається вивченням іноземної англійської мови та навчається у ТОВ «Центр іноземних мов «Спік Інгліш» з 26.10.2018. За період з вересня 2020 року по травень 2021 за вивчення іноземної мови позивачкою сплачено 4460,00 грн.
 
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що відповідач є фізично здоровою людиною, працездатний, і як батько повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. 
 
Суд першої інстанції, застосувавши положення ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182-184 СК України, які регулюють дані правовідносини, та встановивши, що дитина проживає разом з матір`ю і повністю знаходиться на її утриманні, тоді як батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та як наслідок неправильно визначив розмір аліментів, який підлягає стягненню, з огляду на наступне.
За приписами ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, що їх замінюють, за створенням умов, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведеність стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
 
Положеннями частини 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Отже, матеріальне утримання дитини є обов'язком батьків, у контексті виховання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.
Як вбачається з мотивувальної частини рішення, суд частково задовольнив позовні вимоги та визначаючи аліменти у розмірі 2 744,00 грн посилався на те, що такий розмір аліментів визначено законом на одну дитину з 01 липня 2022 року. Суд також виходив з того, що обов`язок щодо утримання дітей є спільним обох батьків та з того, що твердженнями позивачки відповідач має не постійний, нерегулярний дохід.
Проте, визначаючи розмір аліментів в сумі 2744,00 грн, суд першої інстанції, встановивши відвідування дитиною розвиваючих гуртків, вартість таких гуртків та їх оплату позивачкою, не врахував і відповідно не надав належної правової оцінки тій обставині, що відвідування дитиною додаткових позашкільних гуртків (танці, вивчення іноземних мов тощо) відноситься до загального розвитку дитини і має покриватися за рахунок щомісячного утримання дитини з боку обох батьків. 
При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти у пред'явленому в позові розмірі. А мотиви суду щодо тверджень позивачки про нерегулярний та мінливий дохід відповідача не відповідають обставинам справи, оскільки як вбачається зі змісту позовної заяви позивачка посилалась на те, що батько дитини є здоровою, працездатною людиною, однак не надає матеріального утримання своїй дитині.
 
А факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (постанова Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №344/10971/16-ц). 
 
До того ж, матеріали справи не містять доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача, наявності в нього на утриманні інших осіб, що в свою чергу унеможливлює стягнення аліментів у вказаній в позові сумі.
 
Водночас, колегія суддів враховує, що факт встановлення судом обставин проживання дитини разом з матір'ю та перебування на її утриманні, а також наявні в матеріалах справи докази про сплату позивачкою занять на загальний розвиток дитини, свідчать про те, що ОСОБА_1 довела заявлений розмір аліментів на утримання дитини в розмірі 5 000,00 грн. 
 
Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вищевказаних обставин не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про визначення розміру аліментів в розмірі 2 744,00 грн, щомісячно.
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що розмір аліментів необхідно визначити в сумі 5 000,00 грн. 
 
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині визначеного розміру аліментів, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні.
 
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, колегія суддів зазначає наступне.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
 
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час, починаючи з 01.09.2019 по 01.06.2021, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач не надала суду жодних доказів на підтвердження умисних дій відповідача, спрямованих на ухилення від сплати аліментів, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення аліментів за минулий час.
 
Доводи апеляційної скарги, що судом не взято до уваги наданий до позовної заяви скріншот письмового звернення через вайбер до відповідача щодо одержання аліментів, на яке він не реагував, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення зазначено, що позивачкою не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час. А незгода з наданою судом оцінкою наявним у справі доказам не свідчить про те, що такі докази не взято судом до уваги.
 
При цьому, колегія суддів зауважує, що наданий позивачкою скріншот письмового звернення через вайбер до відповідача щодо одержання аліментів за своїм змістом не свідчить про ухилення ОСОБА_3 від надання матеріальної допомоги на утримання доньки, а лише підтверджує факт звернення позивачки до відповідача щодо надання коштів на утримання дитини.
 
Апеляційна скарга не містить інших доводів щодо незгоди з рішенням суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час.
 
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, шо рішення суду в частині позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час є законним та обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду в цій частині.
 
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
 
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
 
За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України             
 
                                             П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2021 року в частині - змінити в частині визначеного розміру аліментів, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:
 
"Стягнути з  ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання:                   АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн 00 коп., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2021 і до досягнення дитиною повноліття".
 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                                    О. Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                 О. В. Желепа

                                                                                                                         В. А. Кравець