РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року 
м. Рівне

Справа № 760/25577/20
Провадження № 22-ц/4815/1068/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді: Гордійчук С.О.
суддів: Вейтас І.В., Ковальчук Н.М.

учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»
відповідач:  ОСОБА_1 

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» адвоката Склярова Д.М. на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 червня 2022 року, ухваленого в складі судді Зейкана І.Ю., дата складання повного тексту судового рішення 06/06/2022 року,  у справі № 760/25577/20, 

в с т а н о в и в : 
У листопаді 2020 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивний тим, що 18 квітня 2018 року між позивачем та відповідачем укладено заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - договір КБОФО) та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу та Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою Заяви про приєднання. Відповідно до умов Кредитного договору позивач відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «Мій комфорт», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку та встановив за погодженням відповідача на вказаний рахунок кредит у сумі 55 000,00 грн. Згідно п.6.6. Кредитного договору, процентна ставка за Кредитом є фіксована, і складає – 11% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду, 0,001 %, за користування кредитними коштами Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. 
У разі порушення строку сплати платежів за кредитним договором відповідач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ в порядку, визначеному пунктом 1.24. розділу ХХІІ ДКБО. Проте , відповідач не дотримується умов кредитного договору, вчасно не сплачує обов`язкові платежі за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 10.11.2020 року загальний розмір заборгованості становить 81 786,94 грн., яка складається з: 53 681,30 грн. – сума основної заборгованості за кредитом; 17 526,76 грн. – проценти за користування кредитом; 248,61 грн. – заборгованість за РКО; 4 577,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного кредиту; 2 030,16 грн. – пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 2 146, 60 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 748,49 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 591,57 грн. – сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; та 235,70 грн. – сума втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.
Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 червня 2022 року позов акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 56 419 (п`ятдесят шість тисяч чотириста дев`ятнадцять) гривень 47 (сорок сім) копійок. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1 450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) грн. 38 (тридцять вісім) коп. витрат по сплаті судового збору.
У задоволенні вимог в іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині відмовлених вимог скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд враховує, що правовідносини сторін засновані на письмовій документарній формі, докази, які сторони вважали за необхідне подати, подані, позиції скаржника викладені письмово згідно із п.5 ч.2 ст.356 ЦПК України.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, про порушення відповідачем умов договору та про необхідність стягнення з відповідача основної заборгованості за кредитним договором у розмірі 53681,30 грн.; 2 146, 60 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 591,57 грн. – сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту
Рішення суду в частині стягнення заборгованості в сумі 56 419,47 грн не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Встановлено, що 18.04.2018 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання №443872101 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу з позивачем АТ «Державний ощадний банк України» та заяву на встановлення відновлювальної кредитної ліні, яка є складовою заяви про приєднання, в якому банк встановив за погодженням відповідача на рахунок відповідача кредит у сумі 55 000,00 грн на строк кредитування на 60 місяців. 
Пунктом 6.6 вказаної заяви визначено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 11% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом грейс-періоду; 0,001 річних за користування кредитними коштами протягом грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Розмір процентів річних за користування кредитними коштами, які застосовуються у разі припинення трудового контракту між клієнтом та організацією визначаються у Додатку № 1 до договору. 
Згідно наказу № 1289-к від 26.09.2018 року відповідач звільнений з посади головного економіста відділу по роботі з клієнтами роздрібного бізнесу контак- центру департаменту електронної комерції та платіжних засобів АТ «Ощадбанк» з 05.10.2018 року (а.с. 230 т.1). 
За розрахунком банку станом на 10.11.2020 року за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 81 786,94 грн., яка складається з: 53 681,30 грн. – сума основної заборгованості за кредитом; 17 526,76 грн. – проценти за користування кредитом; 248,61 грн. – заборгованість за РКО; 4 577,75 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного кредиту; 2 030,16 грн. – пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 2 146, 60 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 748,49 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 591,57 грн. – сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; та 235,70 грн. – сума втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом.
Крім того, на підтвердження своїх вимог банк надав суду виписку по картковому рахунку відповідача за період з 18.04.2018 року по 10.11. 2020 року.
У пункті 3.1 зазначеної вище заяви вказано, що шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору клієнт беззастережно приєднується до договору у редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщені на Інтернет сторінці банку www.oschadnybank.ua, та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку .
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За положеннями частини 1 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1049 ЦК України).
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина 1 статті 1050 ЦК України).
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Проте у самій заяві про приєднання від 18.04.2018 року, підписаній сторонами договору, не встановлені умови договору щодо стягнення неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив стягнути з позичальника у свою користь, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню, комісію за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, суми інфляційних витрат та 3 відсотка річних від простроченої суми заборгованості за основним боргом та від простроченої суми заборгованості за процентами.
Однак за матеріалами справи встановлено, що доданий до позовної заяви банку договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Додаток № 1 до договору КБОФО (а.с. 187 т.1) відповідачем не підписаний, а тому їх не можна вважати складовою кредитного договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме із цим договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який додано до матеріалів справи та Додатком № 1 до Договору, був ознайомлений відповідач, підписуючи заяву про приєднання до договору.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що в такому випадку до вказаних правовідносин неможливо застосовувати правила частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитного договору, відсутність у заявах, підписаних позичальником, домовленості сторін про сплату комісії, пені за несвоєчасне погашення кредиту, посилання банку на редакцію договору та Умови користування кредитною лінією, що розміщені на інтернет-сторінці банку, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Отже, без наданих підтверджень про конкретний розмір відсотків, які слід нараховувати відповідачу після його звільнення з роботи тобто після 05.10.2018 року, Додаток № 1 до договору не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем безпідставно нараховано відповідачу ОСОБА_1 відсотки за користування кредитом після 05.10.2018 року. При цьому суд правомірно врахував що відповідач сплатив позивачу на погашення відсотків за користування кредитом кошти у сумі 3 281,42 грн., тобто більше як нараховано до сплати.
В апеляційній скарзі представник позивача вказує, що суд безпідставно відмовив у стягненні нарахованих банком відсотків, комісії, пені, оскільки ці умови визначені умовами договору та зазначені у змісті заяви, що погоджена підписом відповідача.
Проте в самій заяві про приєднання не зазначено, за якою процентною ставкою розраховується пеня та комісія.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про відмову в задоволенні позову банку про стягнення комісії, оскільки розмір нарахованої позивачем комісії не відповідає умовам, зазначеним у заяві, що підписана позичальником, а тому суд не може перевірити правильність її нарахування.
Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Позивачем у цій справі не доведено, що договір КБОФО та Умови користування кредитною лінію (кредитом), вдповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання .
Таким чином, підстав вважати, що сторони кредитного договору обумовили істотні умови договору щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань немає.
Зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості за відсотками, комісією, пенею.
Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.
Крім того, колегія суддів наголошує, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями, що передбачено у пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятій 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН.
Споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями, що передбачено у пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятій 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН.
За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» адвоката Склярова Д.М. залишити без задоволенння.
Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 01 червня 2022 року залишити без зміни.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 13.10.2022 року.

Головуючий :

Судді :