ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 420/1256/21
провадження № К/9901/29815/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду у складі судді Корой С.М. від 05 травня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Домусчі С.Д., Семенюк Г.В., Шляхтицького О.І. від 13 липня 2021 року, 

УСТАНОВИВ:

Вступ

Позивач  є суддею у відставці, отримує довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді. Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідач відмовив позивачу про у проведенні перерахунку. Вважаючи дії відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними позивач звернувся до суду з позовом. Рішенням суду зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року. На виконання рішення суду, відповідачем здійснено позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. При перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, відповідачем зменшено відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці з 90% до 72%.

Вирішуючи справу, Суду слід дати відповідь на таке питання: яке визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку, відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, повинно застосовуватись (яке було визначено при призначенні довічного грошового утримання суддів у відставці, чи яке передбачено нормами, чинними на час здійснення перерахунку)? 

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 72% суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та сплатити щомісячне, утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді на підставі довідки Донецького апеляційного суду від             03 березня 2020 року № 3.11-14/89/2020 без обмеження граничного розміру, з урахуванням фактично отриманих сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено. 

3. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зважаючи на приписи частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII згідно якої  щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи із його стажу 31 рік 08 місяців 09 днів становить 72% (50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 22% - (11 х 2) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років).

4. Ураховуючи принцип застосування однакових підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, слід обчислювати розмір такого грошового утримання виходячи з норм, чинних станом на момент здійснення такого перерахунку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Суддівський стаж позивача становить 31 рік 08 місяців 09 днів.

7. Рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/5412/17 зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 15 квітня 1979 року по         19 травня 1981 року (02 роки 01 місяць 05 днів), половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01 вересня 1982 року по 26 липня 1986 року (01 рік                  11 місяців 13 днів), роботу на посаді слідчого, старшого слідчого слідчого відділення з                                12 лютого 1989 року по 01 серпня 1995 року (06 років 04 місяця 23 дні), заступником начальника - начальником слідчого відділення з 04 серпня 1995 року по 01 липня 2002 року (06 років 10 місяців 28 днів), роботу суддею Пролетарського районного суду м. Донецька з 20 серпня 2002 року по               24 березня 2006 року (03 роки 07 місяців 05 днів), роботу суддею апеляційного суду Донецької області з 27 березня 2006 року по 21 грудня 2016 року (10 років 08 місяців 25 днів). 

8. 03 березня 2020 року Донецьким апеляційним судом видано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18 лютого 2020 року № 3.11-14/89/2020.

9. 12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок грошового утримання судді у відставці, до якої додано довідку Донецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року № 3.11-14/89/2020.

10. 12 березня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 2431, яким ОСОБА_1  відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

11. 25 червня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на заміну рішення від 12 березня 2020 року № 2431 прийнято рішення № 2431, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з підстав того, що після набрання чинності рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 1-15/2018 (4086/16) нормативно-правових актів щодо підвищення суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не приймалось, а тому для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці за довідкою про суддівську винагороду, яка видана Донецьким апеляційним судом від             03 березня 2020 року № 3.11-14/89/2020, підстави відсутні.

12. Не погоджуючись рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25 червня 2020 року № 2431 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

13. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року у справі                 № 420/6867/20, яке набрало законної сили 27 жовтня 2020 року визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області  від                      25 червня 2020 року № 2431 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Донецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року № 3.11-14/89/2020 з 19 лютого 2020 року, із врахуванням раніше виплачених сум.

14. На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року у справі № 420/6867/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, розпорядженням від 27 жовтня 2020 року № 951050843597, здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до довідки Донецького апеляційного суду від 03 березня 2020 року № 3.11-14/89/2020, починаючи з                          19 лютого 2020 року. Новий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача склав 141506,64 грн (196537,00 грн х 72%).

15. Уважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області щодо зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90% до 72% суддівської винагороди працюючого судді Донецького апеляційного суду, згідно розпорядження від 27 жовтня 2020 року №951050843597 протиправними, позивач звернувся до суду з позовом. 

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

16. Касаційна скарга обґрунтована відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування положень частини третьої статті 142 Закону України «По судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII до суддів, які вийшли у відставку під час дії Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07 липня 2010 року, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 року, але до набрання чинності Законом № 1402-VIII та визнання рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 положень пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII неконституційними в частині рівня матеріального забезпечення судді у відставці за раніше діючим законодавством у розмірі більшому, ніж встановлений частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII. Позивач зазначає, що практика щодо визначення відсотку суддівської винагороди для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII та визнанням рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 положень пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII неконституційними, починаючи з                                19 лютого 2020 року, тільки напрацьовується і різні суди першої та апеляційної інстанції по-різному застосовують правові норми. 

17. Питання застосування до таких судів при визначенні відсотку суддівської винагороди для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання положень статей 8, 21, 22 частини першої статті 126 Конституції України, статті першої Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та на їх підставі положень частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI та пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від                           02 червня 2016 року № 1402-VIII, під час дії яких судді набули право на відповідний більший розмір щомісячного довічного грошового утримання, ніж встановлений нормами частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402- VIII, які є діючими на час реалізації такими суддями права на відставку, має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

18. Також скаржник зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

19. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від                                05 травня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

20. Відповідач у відзиві наголосив на необхідності застосування однакових підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, оскільки застосування іншого підходу щодо обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці буде порушенням принципу незалежності суддів, гарантованого статтею 126 Конституції України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;
2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

22. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

23. Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

24. Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами.

25. Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

26. Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року                       № 2-р/2020 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

27. Колегія суддів наголошує на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним увесь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI.

28. На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

29. Водночас, частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від                02 червня 2016 року № 1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

30. Зазначена норма неконституційною не визнавалась.

31. Отже, на переконання колегії суддів, до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від                     02 червня 2016 року № 1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.

32. Таким чином, оскільки чинним Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від                            02 червня 2016 року № 1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами. 

33. Тобто для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

34. Зважаючи на те, що позивач має повних 31 рік стажу на посаді судді, то в силу приписів частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року                       № 1402-VIII він має право на довічне грошове утримання судді у відставці 72% винагороди судді, який працює на відповідній посаді (31 рік стажу судді, з яких 20 років - 50% і 2 роки - по 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, що становить 22%) з врахуванням виплачених сум.

35. Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру відсоткового значення, визначеного частиною третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 2453-VI від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів та суддів, які вийшли у відставку за Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, що не відповідає базовому принципу єдності статусу суддів, який означає однаковий підхід до встановлення рівня матеріального забезпечення судді.

36. Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у справах, що виникли у подібних правовідносинах, зокрема: у постановах від 11 жовтня 2021 року у справі № 160/10640/20 та від             15 лютого 2022 року у справі № 340/161/21.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

37. У ході розгляду справи підтвердились обставини, які слугували підставою відкриття касаційного провадження, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах на момент відкриття касаційного провадження.

38. Суд касаційної інстанції, переглядаючи рішення у справі № 280/7373/20, застосовує висновки, сформовані Верховним Судом у постановах від 11 жовтня 2021 року у справі № 160/10640/20 та від 15 лютого 2022 року у справі № 340/161/21, які було сформовано після відкриття касаційного провадження у цій справі.

39. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин при дотриманні норм процесуального права; у ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року - без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується. 
Суддя-доповідач          Н.В.  Коваленко
       
Судді                                                                                                                 Я.О.  Берназюк

                                                                                                                                       С.М. Чиркін