УХВАЛА

03 жовтня 2022 року 
м. Київ
справа №160/8392/21
адміністративне провадження № К/990/26186/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р., 
перевірив касаційну скаргу Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради (далі - Інспекція), в якому просила: визнати незаконним та скасувати наказ начальника  від 08 квітня 2021 року № 68-к про звільнення її з посади головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань праці інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради з 12 квітня 2021    року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України; поновити на займаній посаді, стягнути з Інспекції середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи із суми середньомісячного заробітку в розмірі 12 851,01 грн, з моменту звільнення до постановлення рішення суду та стягнути 20000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021    року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, оскільки вперше ОСОБА_1 подала позов відповідно до норм ЦПК України, проте ухвалою Кіровського районного суду м.    Дніпропетровська від 21 травня 2021    року закрито провадження у цивільній справі, так як спір не належить розглядати за правилами цивільного судочинства. Ураховуючи те, що з цим позовом до адміністративного суду позивач звернулася 25 травня 2021 року, суд дійшов висновку, що строк підлягає поновленню, оскільки його пропущено за поважних причин.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року, позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ начальника Інспекції від 08 квітня 2021 року №68-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань праці інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради з 12 квітня 2021 року на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань праці інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради з 13 квітня 2021 року. Стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 квітня 2021 року по день винесення рішення суду у розмірі 36 671,40 грн (сума вказана без урахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів) та 2000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.
23 вересня 2022 року Інспекція повторно подала касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та відмовити в позові.
Предметом спору у цій справі є правомірність наказів про звільнення працівника у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису та поновлення його на роботі.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями Закону України "Про запобігання корупції" суду касаційної інстанції не надано і в судових рішеннях така інформація відсутня.
Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судом касаційної інстанції не встановлено.
У касаційній скарзі Інспекція зазначила, що справа має для неї виняткове значення, оскільки під час проведення процедури скорочення відповідачем не було допущено порушень вимог чинного законодавства, а поновлення позивача на посаді та стягнення на її користь середнього заробітку, призведе до додаткових витрат, так як відповідач є бюджетною установою і фінансується за рахунок міського бюджету. Заявник також послався на безпідставне поновлення процесуального строку звернення до суду, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини.
Верховний Суд відхиляє такі доводи через їхню суб`єктивність, оскільки, вирішуючи такі спори, суди надають правову оцінку в залежності від обставин, встановлених у кожному конкретному випадку. Водночас, Інспекція жодним чином не спростувала висновки судів та не обґрунтувала в чому саме полягає винятковість саме цієї справи, із зазначенням новітніх, проблемних та раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, а лише послалася на неналежну оцінку судів причин пропуску строку звернення до суду, що мають оціночний характер. Інші доводи заявника зводяться до формальних аргументів щодо недотримання судом процедури відкриття провадження у справі (зокрема, через безпідставне, на думку заявника, поновлення позивачу строків звернення до суду),  опису обставин справи та загальних посилань на правомірність звільнення позивача, що, за відсутності вмотивованих підстав та відповідного аналізу правових норм у системному зв`язку з обставинами справи, що мають індивідуальні ознаки, не свідчить про винятковість цієї справи та її фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у такій категорії справ. 
Крім того, Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини стосується осіб, яким держава зобов`язана забезпечити дотримання певних гарантій. Так, положення Конвенції з прав людини та основоположних свобод спрямовані саме на захист прав та інтересів фізичних і юридичних осіб     від протиправних дій з боку держави, а тому не поширюються на державні органи влади, що саме і діють від імені держави і чий статус є превалюючим у правовідносинах із іншими особами.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на відхилення Верховним Судом, зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська