УХВАЛА                                                       
25 жовтня 2022 року 
м. Київ
справа № 757/21608/18
провадження № 61-3331св21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України (далі - СБУ), Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України) про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року позов задоволено частково. Стягнено шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 960 996,00 грн грошового доходу, який він втратив внаслідок незаконних дій, 378 750,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, 3 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року апеляційні скарги Державної казначейської служби України та СБУ задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року в частині відшкодування на користь ОСОБА_1 моральної шкоди змінено, визначено її розмір 242 000,00 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У березні 2021 року ОСОБА_1 через адвоката Тищенка О. О. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, просив рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року скасувати в частині відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 3 000 000,00 грн, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін; постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року скасувати в частині відшкодуваня йому моральної шкоди в розмірі 242 000,00 грн, в іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін; ухвалити в цій частині нове рішення про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 000,00 грн.
У березні 2021 року Генеральна прокуратура України звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, просила їх скасувати в частині стягнення з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 960 996,00 грн грошового доходу, який він втратив внаслідок незаконних дій, 378 750,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.
У серпні 2021 року СБУ звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Подільського районного суду м. Києва від 09 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, просила їх скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано матеріали справи.
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Генеральної прокуратури України. У задоволенні клопотання Генеральної прокуратури України про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021 року відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою СБУ.
У квітні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду не приймав рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п`яти суддів на 09 листопада 2022 року. 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному вебпорталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                                           А. С. Олійник
Г. І. Усик
В. В. Яремко