ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5659/22 Справа № 214/1740/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.
сторони справи:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2022 року, ухваленого суддею Поповим В.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ :

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Просив суд стягнути на свою користь з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - Відповідач-1) матеріальну шкоду у розмірі 63 622 грн. 60 коп., з  ОСОБА_2 (далі – Відповідач-2) моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. 00 коп., франшизу у розмірі 2500 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 14 678 грн. 00 коп. 
В обґрунтування позову зазначив що 07 листопада 2020 року, о 13 год. 20 хв., Відповідач-2, керуючи автомобілем марки «ГАЗ-3302», д.р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , рухаючись в районі АГЗС «SUN» по вул.Заводська в м.Кривому Розі, виконуючи маневр лівого повороту з невідповідного крайнього положення, не переконався в безпечності свого маневру та допустив зіткнення з, належним згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 позивачу, автомобілем марки «BYD-F-3», д.р.н. НОМЕР_4 , під керуванням дружини позивача ОСОБА_4 . 
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Вказані факти та обставини підтверджуються постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2020 року по справі про адміністративне правопорушення №214/8256/20, яка набрала законної сили 21 грудня 2020 року та якою винним у даній дорожньо-транспортній пригоді було визнано Відповідача-2, який своїми діями порушив вимоги п.п.10.1, 10.3, 10.4 ПДР України, через що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. 
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д21/12/20 від 31.12.2020 року, сума матеріального збитку, завданого позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля марки «BYD-F-3», д.р.н. НОМЕР_4 , складає 120 007 грн. 71 коп., з яких Відповідачем-1 позивачу було відшкодовано 56385 грн. 11 коп., тому позивач просив суд стягнути з Відповідача-1 на свою користь різницю від вказаної суми - 63622 грн. 60 коп. в рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням належного йому автомобіля. 
При цьому, Відповідач-2, на думку позивача, має відшкодувати йому франшизу у розмірі 2500 грн. 00 коп. 
Разом з тим, позивач також просив стягнути з Відповідача-2 завдану йому моральну шкоду, що полягає в негативній зміні його життєвого устрою, пережитому нервовому потрясінні, зниженні якості його життя, яку він оцінює у 30000 грн. 
Також, позивач просив стягнути на його користь понесені судові витрати, що складаються із: 8000 грн. 00 коп. – витрат на правничу допомогу, 3500 грн. 00 коп. - витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 3178 грн. 00 коп. – витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.
Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1  задоволені частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»  на користь  ОСОБА_1   матеріальну шкоду у виді недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 61 122 грн. 60 коп. та судові витрати в загальному розмірі 9195 грн. 49 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_2   на користь  ОСОБА_1   франшизу у розмірі 2500 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 3000 грн. 00 коп. та судові витрати в загальному розмірі 512 грн. 50 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач - 1 Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині стягнутих зі Страховика на користь ОСОБА_1 грошових коштів і у цій частині ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
При цьому, скаржник наголошує на тому, що судом прийнято до уваги висновок експертного автотоварознавчого дослідження, складений судовим експертом Чивчишем О.П., відповідно якому сума матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля складає 120007,71 грн., однак матеріальний збиток розраховано з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу і втрати товарної вартості. Вказує, що відповідно до висновку вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу, що вказує на повне конструктивне знищення ЗНТ, тоді, як за результатами огляду автомобіля Позивача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» повного знищення транспортного засобу немає. 
Окрім того, Відповідач – 1 вказує, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження не містить вартості залишків автомобіля або металолому, тому є доказом, що не містить повну інформацію щодо предмета доказування.
Також скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення зі Страховика на користь позивача 3500 грн. витрат на оплату послуг експерта. Посилаючись на норми п.п.34.1, 3.4.2 3.4.3 ст.34 Закону №1961- ІV, вказує на те, що, оскільки Страховиком було дотримано строк проведення огляду транспортного засобу, тому обов`язку приймати висновок експерта та відшкодовувати потерпілому витрати на проведення дослідження не виникає.
Відповідач – 1 вказує, що Страховик сплатив потерпілому страхове відшкодування відповідно до оціненої шкоди (на підставі дослідження) , що не вимагає погодження з потерпілим відповідно до ст.36 Закону №1961- ІV. Зазначає, що відмінність між наданим позивачем суду висновком і оцінкою шкоди, яка була встановлена Страховиком впливає на визначення вартості відновлювального ремонту, і, відповідно, віднесення чи не віднесення пошкоджень до тотальних, вказує, що по наданому позивачем дослідженню двигун ТЗ списаний в заміну (вартість заміни двигуна становить 3468 грн.), тоді як у протоколі огляду ТЗ, який проводився після звернення потерпілого до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», двигуна в переліку пошкоджених деталей немає і у такому випадку позивач повинен був запросити представника Страховика для проведення додаткового огляду, однак такого не було.
Скаржник наголошує на тому, що суд першої інстанції порушив норми ст.3 №1961- ІV, стягнувши з Відповідача кошти без визначення та віднімання вартості ТЗ після ДТП.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша розміру ста мінімальних заробітних плат.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відповідача -1 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Рішення суду в частині стягнутого розміру моральної шкоди, суми франшизи та судових витрат в розмірі 512,50 Відповідачем-2 не оскаржується і в цій частині не переглядається.
Судом встановлено, що 07 листопада 2020 року, о 13 год. 20 хв., Відповідач-2, керуючи автомобілем марки «ГАЗ-3302», д.р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , рухаючись в районі АГЗС «SUN» по вул. Заводська в м. Кривому Розі, виконуючи маневр лівого повороту з невідповідного крайнього положення, не переконався в безпечності свого маневру та допустив зіткнення з, належним згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 позивачу, автомобілем марки «BYD-F-3», д.р.н. НОМЕР_4 , під керуванням дружини позивача ОСОБА_4 . 
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
Вказані факти та обставини підтверджені постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.12.2020 року по справі про адміністративне правопорушення №214/8256/20, яка набрала законної сили 21 грудня 2020 року та якою, винним у даній дорожньо-транспортній пригоді було визнано Відповідача-2, який своїми діями порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3, 10.4 ПДР України, через що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №Д21/12/20 від 31.12.2020 року, наданого судовим експертом Чивчишем О.П. на замовлення позивача, за проведення якого позивачем було сплачено 3500 грн. 00 коп., сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «BYD-F-3», д.р.н. НОМЕР_4 , складає 120 007 грн. 71 коп.
Полісом №АР/7112840 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що автомобіль марки «ГАЗ-3302», д.р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 було застраховано у Відповідача-1. 
Строк дії договору страхування при цьому становив із 05 березня 2020 року по 04 березня 2021 року. 
Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну встановлена у полісі-130 000 грн. 00 коп., розмір франшизи – 2500 грн. 00 коп.
Згідно розрахунку страхового відшкодування та виписки по надходженням по картрахунку Відповідач-1 сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 56 385 грн. 11 коп.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1  до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та стягуючи зі Страховика на користь позивача матеріальну шкоду у виді недоплаченого страхового відшкодування, розмір якого становить 61 122 грн. 60 коп., на підставі досліджених доказів наданих сторонами, виходив з того, що між Відповідачем-1 та позивачем не було досягнуто згоди щодо розміру страхового відшкодування, у зв`язку з чим Відповідач-1 здійснив виплату страхового відшкодування з порушенням п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому він повинен сплатити Позивачеві недоплачене страхове відшкодування, виходячи з розміру матеріального збитку – 120 007,71 за відрахуванням вже сплаченого страхового відшкодування – 56 385,11 грн. та за відрахуванням 2500 грн. франшизи.
Стягуючи з Відповідача - 1 судові витрати, зокрема і витрати на автотоварознавче дослідження в сумі 3500 грн., суд першої інстанції керувався нормами ст.ст.133, 141 ЦПК України та виходив з пропорційності задоволених позовних вимог та доведеності Позивачем понесених судових витрат.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком єдорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання такого відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. До такої заяви також додаються документи, перелік яких міститься у п.35.2 ст.35 Закону.
Згідно п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:  у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Висновком експертного автотоварознавчого дослідження №Д21/12/20 від 31.12.2020 року, встановлено, що сума матеріального збитку, завданого Позивачеві пошкодженням автомобіля складає 120007 грн. 71 коп. При цьому, матеріальний збиток, заподіяний власнику пошкодженого автомобіля, розраховано з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу і втрати товарної вартості.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до Розрахунку страхового відшкодування від 29 грудня 2020 року визначена Страховиком сума страхового відшкодування складає 56 385,11 грн. (а.с.90).
Згідно ч.1 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Встановлена у зазначеному вище висновку експерта сума матеріального збитку, заподіяного позивачу як власнику пошкодженого автомобіля Відповідачем - 1 не спростована та, як правильно зазначив суд першої інстанції, іншого висновку експерта суду не надано, як і не надано доказів, які б підтверджували погодження Відповідачем-1 з Позивачем виплаченого останньому розміру страхового відшкодування у сумі 56385 грн. 11 коп., тому висновок суду першої інстанції, що Страховик здійснив Позивачу виплату страхового відшкодування з порушенням п.36.2 ст.36  Закону №1961- ІV, колегія суддів вважає правильним, а відтак матеріальний збиток заподіяний Позивачу в межах встановленого полісом ліміту страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну повинен сплатити саме Страховик за відрахуванням вже виплаченої частини страхового відшкодування та встановленого у Полісі розміру франшизи.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно положень п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Нормами ч.6 ст.139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Квитанцією №001537 від 01 грудня 2020 року підтверджено оплату експерту проведення експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 3 500,00 грн. (а.с. перед а.с.52 – не пронумеровано).
Твердження сторони відповідача про те, що оскільки Страховиком було дотримано строк проведення огляду транспортного засобу, тому останній не повинен відшкодовувати Позивачу витрати за проведення експертизи, колегія  суддів вважає необґрунтованими, оскільки як зазначалось вище погодження між сторонами розміру страхового відшкодування не було, Позивач для визначення розміру матеріального збитку, спричиненого ДТП, самостійно звернувся до експерта, оплатив вартість експертного дослідження, тому ці витрати підлягають стягненню з Відповідача-1.
Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Колегія суддів вважає, що, наведені у апеляційній скарзі доводи відповідача зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 29 вересня 2022 року.

Головуючий:

Судді: