ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/14797/14-ц	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/827/22 	Доповідач - Дикун С.І.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Дикун С.І. 
суддів -  Костів О. З., Храпак Н. М., 
з участю секретаря - Дідух М.Є. 
                                       учасників справи - адвоката Башуцького І.Я. 
                                       в інтересах відповідачки - ОСОБА_1 
                                       адвоката Вароди П.Б. в інтересах -
                                        ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 607/14797/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Башуцький Ігор Ярославович на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 серпня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №607/14797/14-ц таким, що не підлягає виконанню, виданого 15 лютого 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, постановлену суддею Дзюбичем В.Л., -

В С Т А Н О В И В:

       Боржник ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про визнання виконавчого листа №607/14797/14-ц, виданого 15 лютого 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 348304,36 гривень в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15 жовтня 2011 року, 1813,45 гривень судового збору та 2304 гривень витрат за проведення експертизи таким, що не піддягає виконанню.
       В обґрунтування поданої заяви зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 26 січня 2017 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 р., у цивільній справі № 607/14797/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 , про стягнення коштів, вирішено: стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти в сумі 348 304 (триста сорок вісім тисяч триста чотири) грн. 36 коп. в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15 жовтня 2011 року, 1813 (одну тисячу вісімсот тридцять) грн. 45 коп. судового збору та 2304 (дві тисячі триста чотири) грн. 00 коп. витрат за проведення експертизи.
       15.02.2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист № 607/14797/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти в сумі 348 304 (триста сорок вісім тисяч триста чотири) грн. 36 коп. в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15 жовтня 2011 року, 1813 (одну тисячу вісімсот тридцять) грн. 45 коп. судового збору та 2304 (дві тисячі триста чотири) грн. 00 коп. витрат за проведення експертизи (надалі - виконавчий лист).
       10.09.2018 року, на підставі виконавчого листа, приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. відкрито виконавче провадження (ВП №57168874).
       Вказує, що виконавчий лист слід визнати таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що, відповідно до вимог ст.1282 ЦК України, боржниця зобов`язана задовольнити вимоги ОСОБА_2 лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Однак, жодного майна (у тому числі нерухомого майна) у спадщину від ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона не одержала, і в подальшому не одержить, оскільки спадкове майно відсутнє, в зв`язку із чим, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора ОСОБА_3 (померлої особи).
       Також вказує на те, що станом на сьогоднішній день ні державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори, ні приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І., ні стягувач ОСОБА_2 не встановили майна, яке перейшло у спадщину від ОСОБА_3 (померлої) до неї.
       На підставі вищенаведеного просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю.
       Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від від 2 серпня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №607/14797/14-ц, виданого 15 лютого 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 348304,36 гривень в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15 жовтня 2011 року, 1813,45 гривень судового збору та 2304 гривень витрат за проведення експертизи таким, що не піддягає виконанню відмовлено. 
       Вирішено скасувати вжиті судом заходи забезпечення розгляду заяви у виді зупинення виконання за виконавчим листом №607/14797/14-ц, виданим Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 348304,36 гривень в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15 жовтня 2011 року, 1813,45 гривень судового збору та 2304 гривень витрат за проведення експертизи у виконавчому провадженні ВП №57168874, яке знаходиться на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І., до розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.         
        ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Башуцький І.Я., подала апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким визнати виконавчий лист №607/14797/14-ц, виданий 15 лютого 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 348 304 грн. 36 коп. в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15 жовтня 2011 року, 1813 грн. 45 коп. судового збору та 2304 грн. 00 коп. витрат за проведення експертизи, таким, що не підлягає виконанню.
       Здійснити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.        Здійснити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
       В обгрунтування вимог посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи та його висновки не відповідають обставинам справи.
       Зазначає, що, враховуючи вимоги ст.1282 ЦК України, ОСОБА_1 зобов`язана задовольнити вимоги ОСОБА_2 лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
       Станом на сьогоднішній день ні державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори, ні приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області, ні стягувачка ОСОБА_2 не встановили майна, яке перейшло у спадщину від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 . Тобто, оскільки остання жодного майна у спадщину від ОСОБА_3 не одержала, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора спадкодавця.
       А тому виконавчий лист слід визнати таким, що не підлягає виконанню.
       У відзиві на апеляційну скаргу представник стягувача адвокат Варода П.Б. просить залишити ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 серпня 2022 року залишити без змін.
       Зазначає, що посилання ОСОБА_1 на те, що вона не одержала спадщину від померлої ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).         
        Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заява боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає.
       Під час розгляду справи в апеляційному суді представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Башуцький І.Я. підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.
Представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Варода П.Б. заперечив апеляційну скаргу. Ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обгрунтованою.
Від приватного виконавця Мелиха А.І. 15 вересня 2022 року надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.        
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. 
       Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявницею не доведено наявності обставин, передбачених ч.2 ст.432 ЦПК України, які є підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 червня 2016 року, яким стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість є чинним та підлягає до обов`язкового виконання. 
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.
        Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року у справі № 607/14797/14-ц стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 348304,36 гривень в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15 жовтня 2011 року, 1813,45 гривень судового збору та 2304 гривень витрат за проведення експертизи. Рішення переглядалося в апеляційному та касаційному порядку та залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 26 січня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року.
       Вказаним судовим рішенням установлено, що відповідно до свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок, виданого 16 листопада 2005 року Виконавчим комітетом Гаї Шевченківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення виконкому сільської ради №89 від 31 жовтня 2005 року та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 20 серпня 2015 року, цілий житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_3 на праві приватної власності і його вартість становить 656206 грн. 
       У листі №1358/01-16 від 12 травня 2016 року Тернопільська районна державна нотаріальна контора повідомляє що після гр. ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведена спадкова справа за № 447-2014 року за заявою чоловіка померлої гр. ОСОБА_4 про прийняття спадщини за законом № 1254 від 15.09.2014 року, за заявою сина померлої гр. ОСОБА_5 , про прийняття спадщини за законом № 1255 від 15.09.2014 року та за заявою дочки померлої гр. ОСОБА_6 , про прийняття спадщини за законом № 1257 від 15.09.2014 року. 25.06.2014 року надійшла претензія кредитора спадкодавця гр. ОСОБА_2 . 06.10.2014 року за № 1345 подана заява про відкликання заяви про прийняття спадщини від чоловіка померлої гр. ОСОБА_4 . 06.10.2014 року за № 1346 подана заява про відмову від прийняття спадщини від чоловіка померлої гр. ОСОБА_4 . 06.10.2014 року за № 1347 подана заява про відкликання заяви про прийняття спадщини від дочки померлої гр. ОСОБА_6 . 06.10.2014 року за № 1348 подана заява про відмову від прийняття спадщини від дочки померлої гр. ОСОБА_6 . 07.10.2014 року за № 1353 подана заява про відкликання заяви про прийняття спадщини від сина померлої гр. ОСОБА_5 . 07.10.2014 року за № 1354 подана заява про відмову від прийняття спадщини від сина померлої гр. ОСОБА_5 . Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 ще є неповнолітня дочка померлої гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №38364683 від 15.09.2014 року від імені гр. ОСОБА_3 , дані про заповіти у Спадковому реєстрі відсутні. Свідоцтва про право на спадщину по даній справі не видавалися.
       Суд у вказаній справі дійшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 , в користь ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 13 949,65 доларів США, що еквівалентно 348 304 грн. 36 коп. в межах вартості майна, одержаного як спадкоємці, відповідно до положень ст. 1282 ЦК України, за законом майна померлої ОСОБА_3 . 
       Однак, в ході розгляду даної справи по суті учасниками справи, в тому числі ОСОБА_4 , який виступав у даній справі, як законний представник відповідача ОСОБА_1 та є позичальником за кредитним договором перед АКБ «ФОРУМ», зобов`язання якого забезпечувались ОСОБА_3 , як іпотекодавцем та майновим поручителем, яка поручилась нерухомим майном - житловим будинком, який розташований в АДРЕСА_1 , не повідомлялось суду, що вказаний житловий будинок перебуває в іпотеці, хоча про даний факт ОСОБА_4 було відомо достеменно, оскільки вказаним майном забезпечувались його зобов`язання. Отже, вказані обставини, які існували на час розгляду справи, не досліджувалися судом у даній справі і не знайшли свого відображення у судовому рішенні.
       15 лютого 2017 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/14797/14-ц на виконання вказаного судового рішення.
       Звертаючись із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання, ОСОБА_1 вказала, що :
- стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 проводиться тільки в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 звернуто стягнення за іншими зобов`язаннями спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- у виконавчому листі № 607/14797/14-ц, що виданий 15 лютого 2017 р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 грошових коштів визначено порядок виконання рішення - стягнення коштів у межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- спадкоємець ОСОБА_1 жодного майна у спадщину від ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не одержала, і в подальшому не одержить, оскільки спадкове майно відсутнє, в зв`язку із чим, у ОСОБА_1 відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора ОСОБА_3 (померлої особи).
- у зв`язку із відсутністю спадкового майна та відповідно обов`язку задовольнити вимоги кредитора спадкодавця, в приватного (державного) виконавця відсутні правові підстави для звернення стягнення на особисті доходи боржника ОСОБА_1 . 
       Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_1 просить визнати виконавчий лист №607/14797/14-ц, виданий 15 лютого 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти в сумі 348304,36 гривень в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15 жовтня 2011 року, 1813,45 гривень судового збору та 2304 гривень витрат за проведення експертизи.
       Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви, суд першої інстанції правильно виходив з того, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року, яким стягнуто заборгованість із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 набрало законної сили та підлягає до обов`язкового виконання, судом не встановлено фактичних обставин, які свідчили б про те, що виконавчі листи видано помилково та/або обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
       Апеляційний суд погоджується з даними висновками, які не спростовано доводами апеляційної скарги, що фактично зводяться до повторного викладення обставин із зазначенням норм матеріального та процесуального права, зазначених в заяві про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
       За положеннями ст.3 п.1 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
       Відповідно до частини 1 та 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
       Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що вона не отримала майна у спадщину від ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора, не можуть бути прийняті апеляційним судом на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
       Відповідно до частин 4 та 5 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
       У постанові Тернопільського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у справі №607/23825/18 за позовом до ОСОБА_7 , Комунального підприємства «Агентство державної реєстрації та інвентаризації» Заводської селищної ради (далі – КП «Агентство державної реєстрації та інвентаризації»), треті особи: ОСОБА_1 ОСОБА_4 , Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі – ПАТ «Банк Форум»), приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А. І., про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень було встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.3 ст.1268 України, однак свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, який розташований у АДРЕСА_1 спадкоємець не оформляла, що не позбавляє її права на спадщину.         Також, судами у вказаній справі встановлено, що 25 липня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 240/08/26-ZNv, за умовами якого ОСОБА_4 зобов`язався повернути АКБ «Форум» кредитні кошти в розмірі 90 000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення по 24 липня 2018 року.
       У цей же день, 25 липня 2008 року між АКБ «Форум», як кредитором та іпотекодержателем, ОСОБА_3 , як іпотекодавцем та майновим поручителем, ОСОБА_4 , як боржником, укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу за реєстровим № 6218.
       Згідно з умовами вказаного іпотечного його предметом є спірне домоволодіння, яке на праві власності належить ОСОБА_3 . Даний іпотечний договір укладено з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов`язань, що виникли з укладеного між АКБ «Форум» та останнім кредитного договору від 25 липня 2008 року № 240/08/26-ZNv, за умовами якого ОСОБА_4 зобов`язаний повернути АКБ «Форум» кредитні кошти в розмірі 90 000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення по 24 липня 2018 року, а іпотекодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання основного зобов`язання.
       У пункті 6.1 сторони цього договору іпотеки сторони дійшли згоди про можливість стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання на підставі застереження.
       В пункті 6.3 договору іпотеки також визначено, що задоволення вимог Іпотекодержателя може здійснюватися шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
       29 червня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення в справі № 2-1475/2010, яким позов ПАТ «Банк Форум» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 25 липня 2008 року № 240/08/26-ZNv в розмірі 98 438,45 дол. США, що еквівалентно 777 663,76 грн. шляхом звернення стягнення на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16 листопада 2005 року за реєстровим номером 94. Виселено ОСОБА_3 з будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
       Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 16 листопада 2005 року Виконавчим комітетом Гаї-Шевченківські сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на підставі рішення виконкому сільської ради від 31 жовтня 2005 року № 89 та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 20 серпня 2015 року, цілий житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, його вартість становить 656 206,00 грн.
        ІНФОРМАЦІЯ_2 іпотекодавець ОСОБА_3 померла, а після її смерті спадкоємцем спадкового майна стала дочка ОСОБА_1 , яка вступила у фактичне володіння спадковим майном і стала правонаступником прав та обов`язків померлого позичальника щодо спадкового майна – предмета іпотеки, обтяженого для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.
       Спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, однак свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними побудовами і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спадкоємець не оформляла.
       23 лютого 2018 року відповідач ОСОБА_7 уклав з ПАТ «Банк Форум» договір №1028-Ф про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за кредитним договором від 25 липня 2008 року № 240/08/26- ZNv. 
       Цього ж дня відповідач ОСОБА_7 уклав з ПАТ «Банк Форум» договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором 25 липня 2008 року за реєстровим №6218, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 233.
       У пункті 1.1. договору про відступлення прав за Іпотечним договором визначено, що у зв`язку з укладенням між первісним Іпотекодржателем (ПАТ «Банк Форум») та новим Іпотекодержателем ( ОСОБА_7 ) договору № 1028-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором №240/08/26-ZNv від 25 липня 2008 року, первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю всі права вимоги за кредитним договором № 240/08/26-ZNv, що є його невід`ємною частиною.
       Рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Агенство державної реєстрації та інвентаризації» Заводської селищної ради Добровицької О. І. від 01 жовтня 2018 року № 43286484 проведено державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого ОСОБА_7 набув право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами АДРЕСА_1 .
       Постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. від 10 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження № 57168874 по виконанню виконавчого листа № 607/14797/14-ц, виданого 15 лютого 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення з ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_2 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошових коштів в сумі 348 304,36 грн. в рахунок погашення заборгованості згідно розписки про отримання коштів у позику від 15 жовтня 2011 року, 1 813,45 грн. судового збору та 2 304,00 грн. витрат за проведення експертизи.
       Також постановою про арешт майна боржника приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом А.І. від 10 вересня 2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57168874.
       Постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. від 26 травня 2020 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ФОП ОСОБА_8 . 
       У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на постанову приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. у виконавчому провадженні №67168874, в якому вона є боржником, ОСОБА_2 – стягувачем. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки приватний виконавець у цьому виконавчому провадженні, може звернути стягнення тільки в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Оскільки жодного майна у спадщину після смерті ОСОБА_3 вона не отримала, відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанови. Просила визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника від 26 травня 2020 року та стягнути з приватного виконавця судові витрати.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 вересня 2021 року у даній справі № 607/14797/14-ц (провадження № 61-19696св20) касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Вародою П.Б., задоволено. Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року скасовано. У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха А.І. про звернення стягнення на доходи боржника від 26 травня 2020 року винесену у виконавчому провадженні № 67168874 відмовлено.
       Постановою касаційного суду встановлено, що “суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що системний аналіз наведених норм права, свідчить, що виконавцю надані повноваження щодо виконання судових рішень про стягнення коштів, у тому числі і за рахунок заробітної плати боржника, тому постанова про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 від 26 травня 2020 року винесена приватним виконавцем у межах наданих йому повноважень.
       При цьому слід зазначити, що частиною першою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.
       Убачається, що право власності на спірне будинковолодіння на час розгляду справи зареєстровано за ОСОБА_9 , а відтак приватний виконавець позбавлений був можливості звернути стягнення на спадкове майно ОСОБА_1 та у відповідності із вимогами статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» звернув стягнення на доходи боржника.
       Боржник ОСОБА_1 у своїй скарзі посилається на незаконність зазначеної постанови приватного виконавця від 26 травня 2020 року, оскільки на її думку, спадщину від ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона не одержала, а тому у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої ОСОБА_3 – стягувача ОСОБА_2 .
       Погоджуючись з такими доводами скарги боржника, суди не врахували, що наведені обставини не є такими, що надають боржнику законні підстави для невиконання рішення суду, що набрало законної сили. Посилання боржника на неотримання у спадщину спадкового майна, на відсутність обов`язку сплатити борг спадкодавця у межах вартості спадкового майна тощо не мають правового значення для вирішення скарги на постанову приватного виконавця, прийнятої у межах відкритого виконавчого провадження про примусове виконання рішення суду про стягнення грошової суми, оскільки стосуються вирішення спору між кредитором спадкодавця та спадкоємцем, який розглядався судом, та по якому було ухвалене судове рішення, що підлягає виконанню. Правовідносини спадкування не мають значення для вирішення скарги на постанову приватного виконавця, яка винесена під час відкритого виконавчого провадження на виконання рішення суду про стягнення грошової суми, тому доводи касаційної скарги стягувача є прийнятними.
       Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелих А. І. щодо звернення стягнення на доходи боржника.”
       Отже, враховуючи обставини, встановлені вищенаведеними судовими рішеннями, апеляційний суд вважає, що посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на неотримання у спадщину спадкового майна, на відсутність обов`язку сплатити борг спадкодавця у межах вартості спадкового майна стосуються вирішення спору між кредитором спадкодавця та спадкоємцем, який розглядався судом, та по якому було ухвалене судове рішення, що набрало законної сили та підлягає виконанню. Вказані доводи ОСОБА_1 не свідчать про наявність підстав з якими закон — ч.2 ст.432 ЦПК України пов`язує визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та не надають боржниці право для невиконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 червня 2016 року, що набрало законної сили, а фактично спрямовані на перегляд цього судового рішення. А тому доводи про неотримання у спадщину спадкового майна, на відсутність обов`язку сплатити борг спадкодавця у межах вартості спадкового майна не мають правового значення для вирішення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
       Інші наведені у апеляційній скарзі представником боржниці ОСОБА_1 твердження зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував.
       Згідно із статтею 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       Суд постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування у межах доводів апеляційної скарги немає. 
       Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді, у відповідності до ст.141 ЦПК України, покласти на ОСОБА_1 в межах понесених сум.
       Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України), після її перегляду в апеляційному порядку, не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
       Керуючись ст.ст. 368 - 371, 374, 375, 382 - 384, 389 ПК України, апеляційний суд,-        

                                       ПОСТАНОВИВ:        
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Башуцький Ігор Ярославович, залишити без задоволення.
       Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 2 серпня 2022 року залишити без змін.
        Судові витрати, понесені в апеляційному суді, покласти ОСОБА_1 в межах понесених сум. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
       Повний текст постанови складено 5 жовтня 2022 року.

Головуючий :                                                                  Дикун С.І.
Судді:                                                                          Костів О.З. 
                                                                                Храпак Н.М.