ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 322/429/22                                 Головуючий в 1 інст. Гасанбеков С.С.
Провадження № 33/807/614/22                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
20 жовтня 2022 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 19 вересня 2022 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, та стягнуто судовий збір, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного судового розгляду. 
З аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано судове рішення або копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).
Таким чином, підставою для поновлення строку є поважні причини його пропуску, якими є лише ті обставини, що були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. 
Своє клопотання про поновлення строку  ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона не була присутня в суді першої інстанції під час розгляду справи, копію постанови отримала поза межами строку на апеляційне оскарження. 
Проте такі доводи клопотання не вказують на наявність поважної причини пропуску строку та не дають підстав для його задоволення з наступних підстав. 
Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 19 вересня 2022 року перед судовим засіданням безпосередньо в канцелярію суду першої інстанції подала заяву, в якій вказала, що вину у вчиненні інкримінованих їй правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП визнає повністю та просила розглядати справу без її участі (а.с.36). 
Судом першої інстанції 19 вересня 2022 року було постановлено судове рішення, яким ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.39-40). 
Відповідно до супровідного листа копію постанови ОСОБА_1 направлено на наступний день, тобто 20 вересня 2022 року (а.с.41).
В той же день - 20 вересня 2022 року ОСОБА_1 сплатила судовий збір за результатами розгляду справи в розмірі 496,20 гривень, що підтверджується квитанцією банку (а.с.42). 
28 вересня 2022 року, ОСОБА_1 за рішенням суду сплатила штраф в розмірі 17000,00 гривень, що також підтверджується квитанцією банку (а.с.43). 
Таким чином, апеляційний суд аналізуючи клопотання ОСОБА_1 дійшов до висновку, що апелянт не був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу вчасно.
Навпаки, вищеперераховані обставини свідчать, що ОСОБА_1 була обізнана про час та місце судового розгляду, в день розгляду справи була присутня в суді першої інстанції, була обізнана зі змістом судового рішення, але в межах строку апеляційного оскарження апеляційну скаргу не подала, а сплатила накладений не неї судом штраф та стягнутий судовий збір. 
Строк на апеляційне оскарження в даному випадку відраховується не з моменту отримання судового рішення, а з моменту постановлення, тобто з 19 вересня 2022 року.
Розглядаючи питання щодо поновлення строків на апеляційне оскарження, апеляційний суд звертає увагу, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. 
Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п.46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії»,  п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).
Так, Європейського суду з прав людини встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі «Пономарьов проти України» з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі (п.п. 41-42).
Відповідно до вказаного, постанова судді районного суду набрала законної сили і підлягає виконанню. 
Таким чином, намагання  ОСОБА_1 поновити строки на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, за підстав наведених у клопотанні після набрання законної сили суперечить принципу остаточності судового рішення. 
З урахуванням наведеного суддя апеляційного суду доходить до висновку, що вказані доводи ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови районного суду об`єктивно не могли перешкодити оскаржити постанову судді місцевого суду у межах встановленого процесуального строку, а тому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження наведеної постанови, відсутні. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 19 вересня 2022 року, якою вона притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП і апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 322/429/22