ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12980/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  14 листопада 2022 року                                                                                       м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Єгорової Н.М.,
суддів                              - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком позивачу на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", шляхом зарахування до пільгового стажу роботи за списком №2 періоди навчання, періоди проходження служби в рядах радянської армії, а також періоди роботи на пільговій посаді за списком №2 з 06 січня 1984 року по 30 січня 1987 року, з 10 березня 1987 року по 02 жовтня 1994 року та з 03 жовтня 1994 року по 17 липня 2002 року, починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме - з 12 березня 2021 року;
- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", шляхом зарахування до пільгового стажу роботи за списком №2 періоди навчання, періоди проходження служби в рядах радянської армії, а також періоди роботи на пільговій посаді за списком №2 з 06 січня 1984 року по 30 січня 1987 року, з 10 березня 1987 року по 02 1994 року та з 03 жовтня 1994 року по 17 липня 2002 року, починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме - з 12 березня 2021 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2022 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 17 березня 2021 року №262540005475 про відмову у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.
- в іншій частині позовних вимог відмовлено;
- стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, залишено поза увагою факт неврахування періодів роботи позивача з 10 березня 1987 року по 02 жовтня 1994 року, з 14 січня 2013 року по 15 липня 2013 року.
Додатково наголосив, що оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий та страховий стаж роботи, підстави для призначення пенсії відсутні.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 березня 2021 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з копією розписки-повідомлення від 12 березня 2021 року до заяви про призначення пенсії позивачем додано зокрема: трудову книжку серії НОМЕР_1 (дата заповнення 17 липня 1981 року); довідкою Комунального підприємства "Куренівське Подільського району міста Києва" від 30 жовтня 2018 року вих. №20 щодо уточнення особливо та особливо важких умов праці для призначення пенсії за віком на пільгових умовах; військовий квиток серії НОМЕР_2 ; диплом серії НОМЕР_3 .
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 31 березня 2021 року №2600-0303-8/54543 
За результатами розгляду заяви позивача (вх. №2764 від 12 березня 2021 року) по суті ГУ ПФУ у в м. Києві з посиланням на норми п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, Порядок ведення трудових книжок на підприємствах в установах та організаціях, що затверджений постановою Державного комітету СРСР праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162, прийняв рішення (протокол від 17 березня 2021 року №262540005475) про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах (список №2) з 12 березня 2021 року. 
Відповідно до листа ГУ ПФУ в м. Києві від 31 березня 2021 року №2600-0303-8/54543, відповідач повідомив, що згідно наданих документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, військовий квиток, диплом, пільгові документи) загальний страховий стаж складає 26 років 7 місяців 8 днів, а натомість пільговий стаж за списком №2 - відсутній.
До страхового стажу не враховано період роботи (згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 ) з 10 березня 1987 року по 02 жовтня 1994 року - на печатці, якою засвідчений запис про звільнення, не проглядається повна назва підприємства (на печатці відсутня назва підприємства після перейменування 01 червня 1992 року), період проходження військової служби (згідно військового квитка серії НОМЕР_2 ) з 17 листопада 1981 року по 22 листопада 1983 року - бо не проглядається фактична дата народження (рік).
До пільгового стажу за списком №2 не враховано період з 14 січня 2013 року по 15 липня 2013 року - пільгова довідка від 30 жовтня 2018 року №20 не відповідає вимогам Порядку (додаток №5), а саме відсутній кутовий штамп, довідка не завірена підписом керівника та головного бухгалтера, відсутні стверджуючі документи для пільгового скорочення пільгового віку.
Оскільки відсутній необхідний пільговий (7 років 6 місяців) та страховий (28 років) стаж роботи, у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно заяви від 12 березня 2021 року №2764 відмовлено.
Не погоджуючись рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві позивач звернувся з позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що подана ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії за віком трудова книжка містить достатні та дійсні записи про пільговий та загальний трудовий стаж позивача.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема:
- працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема:
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;
- працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за     списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
При цьому, за відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Як вбачається зі змісту матеріалів особової справи позивача під час розрахунку пенсії зараховано страховий стаж в обсязі 26 років 7 місяців і 8 днів (з них трудовий стаж за період до 01 січня 2004 року - 15 років 1 місяць і 19 днів, страховий стаж за період після 01 січня 2004 року - 11 років 5 місяців і 19 днів).
Відповідно до копії трудової книжки від 17 липня 1981 року серія НОМЕР_4 , позивач у період з 06 січня 1984 року по 30 січня 1987 року працював на посаді "підземного горно-монтажника 3-го розряду" (працедавець - Іллічівське шахтобуд-монтажне управління), у період з 10 березня 1987 року по 02 жовтня 1994 року працював на посаді "монтажника залізобетонних конструкцій (3-го, 4-го та 5-го розряду), у періоди з 03 жовтня 1994 року по 17 липня 2002 року в з 09 грудня 2002 року по 20 червня 2003 року працював на посаді "електрогазозварювальника 5-го розряду". 
Крім того, у періоди з 19 липня 2002 року по 24 вересня 2002 року, з 01 жовтня 2002 року по 06 грудня 2002 року позивач працював на посаді "плиточник", у період з 01 липня 2003 року по 11 вересня 2003 року - на посаді "газоелектрозварювальник", у період з 01 січня 2005 року по 14 серпня 2009 року - на посаді "технічного робітника", у період з 14 січня 2013 року по 15 липня 2013 року - на посаді "електрогазозварювальник", у період з 22 липня 2013 року по 30 квітня 2014 року, з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року та з 31 січня 2015 року та надалі - на посаді "слюсар-сантехнік".
Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2). 
Як встановлено судом першої інстанції позивач працював на посадах, які передбачені відповідними розділами та підрозділами:
- Списку №1 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах" (підрозд. 1 розд. 1). А саме підрозд 1 роздл І вказаного Списку №1 передбачено, що до професій (посад) на підземних роботах, роботах зі шкідливими умовами праці відносяться всі робочі, які зайняті повний робочий день на будівництві шахт;
- Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 "Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах" ((п. "а" абз. 14 розд. XXIX), - а саме посада "монтажник з монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій" на будівництві будівель і споруд; 
- Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, робота в яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів РССР від 26 січня 1991 року №10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення" (підрозд. 2290000а-14612 розд. XXVI) - а саме посада "монтажник з монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій" на будівництві, реконструкції, технічне переобладнання, реставрації та ремонт будівель, споруд та інших об`єктів; 
- Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (підрозд. 2290000а-14612 розд. XXVII; підрозд. 23200000-19756 розд. XXXIII);
- Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці,  зайнятість в  яких повний  робочий  день  дає  право  на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в  яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (п. 33 розд. ХХХІІІ), а саме посади "газозварники", "електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням".
Також судом першої інстанції встановлено, що за даними трудової книжки загальний пільговий стаж позивача на роботах за списком №1 і №2 становив більше 12 років і 6 місяців, а загальний страховий стаж - більше 28 років.
Згідно з листом відповідача від 31 березня 2021 року №2600-0303-8/54543 орган Пенсійного фонду України не зарахував до страхового стажу позивача період перебування позивача на військовій службі в радянській армії (період з 17 листопада 1981 року по 22 листопада 1983 року) та період роботи з 10 березня 1987 року по 02 жовтня 1994 року і з 14 січня 2013 року по 15 липня 2013 року на посадах "монтажник з монтажу сталевих і залізобетонних конструкцій" і "електрогазозварник", а тому дійшов висновку про відсутність у позивача необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах страхового (28 років) і пільгового стажу (7 років і 6 місяців). 
Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України та згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року №162 (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Відповідно до п. 4.1 зазначеної Інструкції (чинної станом на 28 березня 1993 року), при звільненні працівника чи службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, що були внесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Пунктами 2.2 - 2.4 чинної Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, визначено, що до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Таким чином, нормою п. 1 Порядку №637 чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
З тексту наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача судом встановлено, що останній згідно внесеного до неї запису за порядковим номером 4 у період з 17 листопада 1981 року по 22 листопада 1983 року проходив військову службу у лавах радянської армії. Аналогічні відомості зафіксовані у військовому квитку позивача серії НОМЕР_2 . 
Згідно з копією довідки Оболонського районного у м. Києві військового комісаріату від 16 березня 2021 року за №всз/52 підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проходив військову службу упродовж зазначеного вище періоду.
Відповідно до ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби.
Статтею 2 Закону України "Про загальний військовий обов`язок i військову службу" та ст. 8 Закону України "Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено право на пільгове пенсійне забезпечення особам, які мають на день введення в дію цього Закону (на 1 січня 1992 року) стаж на роботах, що давали право на пенсію на пільгових умовах. 
Згідно з п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею. При цьому, зазначені періоди враховуються в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції документально підтверджений період проходження позивачем військової служби в складі Збройних Сил СРСР мав бути врахований відповідачем при обчисленні страхового та пільгового стажу для призначення пенсії за віком.
Крім того записи внесені до трудової книжки позивача за період з 10 березня 1987 року по 02 жовтня 1994 року відповідають порядку введення трудових книжок, що не спростовано відповідачем.
Щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу роботи позивача трудового стажу на посаді "електрогазозварника" в Комунальному підприємстві "Куренівське" (перейменованого в подальшому на Комунальне підприємство "Куренівське Подільського району міста Києва", колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 31 березня 2021 року №2600-0303-8/54543 підставою для не зарахування трудового стажу за період з 14 січня 2013 року по 15 липня 2013 року (записи в трудовій книжці за порядковими номерами 24, 25 і 26) зазначено те, що подана разом із пакетом документів для призначення пенсії довідка Комунального підприємства "Куренівське Подільського району міста Києва" від 30 жовтня 2018 року №20 не відповідає додатку №5 до Порядку №637 (а саме вказана довідка не місила кутового штампу та була незавірена підписом керівника та головного бухгалтера).
Відповідно до п. 1, 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Форма довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової  книжки або відповідних записів у ній затверджена в додатку 5 до цього Порядку. Зокрема, довідка містить штамп підприємства та має бути підписана керівником і бухгалтером підприємства, зі скріпленням таких підписів печаткою підприємства.
Отже відповідно до положень п. 1 і 3 Порядку №637 необхідність у поданні до органу Пенсійного фонду України довідки за формою, затвердженою додатком 5 до Порядку №637, виникає лише у випадку відсутності в особи трудової книжки або відповідних записів у ній про відповідний трудовий стаж, водночас відповідач не зазначає про відсутність у трудовій книжці необхідних записів про пільговий стаж.
Що стосується довідки Комунального підприємства "Куренівське Подільського району міста Києва" від 30 жовтня 2018 року за №20, то остання містила уточнюючі відомості щодо особливо шкідливих та особливо важких умов праці позивача, що вже зафіксовані у трудовій книжці. А тому як наслідок оформлення такої довідки без урахування всіх вимог довідки за формою додатку 5 Порядку №637 не позбавляє позивача на право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що подана ОСОБА_1 разом із заявою про призначення пенсії за віком трудова книжка містить достатні та дійсні записи про пільговий та загальний трудовий стаж позивача. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                Н.М. Єгорова

Судді                                                                                                      І.В. Федотов

                                                                                                              Є.В. Чаку