Ухвала
 
31 серпня 2022 року
місто Київ
 
справа № 159/3490/20
провадження № 61-6390ск22
 
Верховний Суд, який діє у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду Погрібного С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  08 липня 2022 року з використанням поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2022 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою від 27 липня 2022 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху, надав заявниці строк для усунення недоліків з метою подання до Суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій і виправленої редакції касаційної скарги з належним наведенням підстав касаційного оскарження.
Від заявника 23 серпня 2022 року поштовим зв`язком до Верховного Суду надійшла виправлена редакція касаційної скарги та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року і постанови Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року.
Верховний Суд констатує, що заявниця неповністю усунула недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2022 року, а саме повторно подала клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року та постанови Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, яке є неналежно обґрунтованим та не підтверджене відповідними доказами.
Повторно подане клопотання мотивовано тим, що у зв`язку з військовою агресією на території України вона була змушена тимчасово залишити місце свого проживання, тому не могла своєчасно отримувати пошту, яка надходила на адресу: АДРЕСА_1 , зазначену в касаційній скарзі.
ОСОБА_1 зазначила, що її мати, яка проживає у м. Ковель Волинської області, але за іншою адресою, отримувала адресовану їй поштову кореспонденцію та надалі направляла заявниці на адресу її тимчасового місця перебування, що призвело до пропуску строку звернення з цією касаційною скаргою, оскільки поштову кореспонденцію вона отримувала із запізненням. Додатково ОСОБА_1 повідомила, що була позбавлена можливості контактувати зі своїм представником, який перебував за межами України. Це призвело до потреби пошуку нового представника, оскільки самостійно вона не може подати касаційну скаргу, що й мало своїм наслідком істотне зволікання з поданням цієї скарги.
Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Відповідно до частини третьою статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Оскаржуване рішення судом апеляційної інстанції ухвалено 23 грудня 2021 року та, як визнала заявниця, його копію отримано нею 10 січня 2022 року.
Верховний Суд, вивчивши повторно подане клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, зробив висновок, що наведені заявницею причини пропуску строку касаційного оскарження не можна визнати поважними, тож касаційна скарга повинна бути повернута заявнику, враховуючи наступне.
Верховний Суд встановив, що вперше заявник звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на оскаржувані рішення 20 січня 2022 року (провадження № 61-2491ск22). Заявник повідомила, що її касаційну скаргу було залишено без руху, надано строк для її виконання, проте через перебування її представника за межами України, а також через брак у заявника юридичної освіти вона не виконала вимоги ухвали суду касаційної інстанції, не усунула недоліки касаційної скарги, через що цю скаргу суд визнав неподаною та повернув їй. Навівши такі міркування, заявниця просила поновити строк на касаційне оскарження рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року.
Суд врахував, що ухвалою від 05 квітня 2022 року Верховний Суд дійсно залишив без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 (провадження 
№ 61-2491ск22) та надав строк для усунення її недоліків з метою наведення обґрунтованих підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій, а також надання доказів на підтвердження сплати судового збору за подану касаційну скаргу.
Ухвалою від 25 травня 2022 року Верховний Суд визнав раніше подану касаційну скаргу ОСОБА_1 неподаною та її повернув заявниці, оскільки заявниця не виконала вимоги ухвали суду від 05 квітня 2022 року (провадження № 61-2491ск22).
Верховний Суд встановив, що відповідно до рекомендованого поштового повідомлення від 20 червня 2022 року № 34563/0/233-22 копію ухвали суду про повернення касаційної скарги заявник отримала 13 червня 2022 року.
Надалі заявниця повторно звернулася з цією касаційною скаргою на ті самі судові рішення 08 липня 2022 року. 
Верховний Суд, врахувавши усю тривалість пропуску строку на подання касаційної скарги (починаючи з 10 січня 2022 року), а також те, що повторне звернення з цією касаційною скаргою відбулося не у розумні строки після першого звернення до суду та без надання будь-яких доказів на підтвердження існування тих причин, які перешкоджали їй звернутися до суду своєчасно, зробив висновок, що строк на звернення з касаційною скаргою пропущено без поважних причин.
Тож Верховний Суд констатує, що заявник, усуваючи недоліки касаційної скарги, додатково не навела поважних причин пропуску строку на її касаційне оскарження, а викладені нею у клопотанні причини пропуску такого строку ОСОБА_1 не підтвердила відповідними доказами, тому Суд, будучи позбавленим можливості здійснити їх перевірку, не приймає такі доводи.
Отже, станом на 31 серпня 2022 року вимоги ухвали Верховного Суду від 27 липня 2022 року ОСОБА_1 не виконала.
До суду касаційної інстанції від заявника не надходила заява про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги.
Верховний Суд наголошує на тому, що підставою залишення вперше поданої касаційної скарги без руху стало невиконання заявником під час звернення до суду касаційної інстанції імперативних вимог процесуального закону.
Верховний Суд виходить з того, що статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
Оскільки у встановлений Судом строк, станом на 31 серпня 2022 року, недоліки касаційної скарги заявник не усунула, підстав для продовження строку усунення недоліків не встановлено, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявникові.
Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скарну  ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 липня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року у цивільній за позовом ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, вважати неподаною та повернути заявникові.
Роз`яснити заявникові право повторного звернення з касаційною скаргою.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                           С. О. Погрібний