Справа № 307/549/15-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        24 листопада 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Бисаги Т.Ю., Куштана Б.П., 
за участі секретаря –         Волощук В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 16 квітня 2015 року (головуючий суддя Ляшко С.М.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ПАТ «Універсал Банк» (далі - Банк) звернувся в суд із позовом  до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 11.05.2007 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2  укладено кредитний договір № 06/773К-07, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США зі сплатою 13,7% річних, строком до 10.05.2017. 
Для забезпечення зобов`язань позичальника за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки від 11.05.2007 № 06/775П-07, згідно якого остання зобов`язалася відповідати за порушення зобов`язання позичальником.
Також із метою забезпечення зобов`язань позичальника за даним кредитним договором між банком, позичальником ОСОБА_2 та іпотекодавцем ОСОБА_3 укладено іпотечний договір від 14.05.2007, за яким іпотекодавець передав у іпотеку банку належне йому майно:
1) домоволодіння загальною площею 133,6 кв.м., житлова площа 69,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
2) земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, кадастровий номер: 2124480801:04:001:0016, що знаходиться за цією ж адресою.
Позивач зазначав, що між Банком, позичальником, поручителем, іпотекодавцем було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору (9 угод), договору іпотеки та договору поруки (4 угоди). 
Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 02.03.2015, збільшивши позовні вимоги, Банк нарахував заборгованість у розмірі 29 614,34 доларів США, з яких: заборгованість по сумі кредиту – 23 342,72 долари США; в тому числі прострочена заборгованість по кредиту 5392,17 долари США; відсотки – 5690,37 доларів США; підвищені відсотки – 581,25 долар США.
Посилаючись на дані обставини, позивач остаточно просив: 
1) стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 11.05.2007 № 06/773К-07 у розмірі 29 614,34 доларів США;
2) звернути стягнення на предмет іпотеки – належні ОСОБА_3 домоволодіння та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;
3) стягнути солідарно з відповідачів судовий збір у розмірі З 654,00 гривень.
Рішенням Тячівського районного суду від 16.04.2015 позов Банку задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №06/773К-07 від 11.05.2007 у розмірі 29 614,34 доларів США.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки – домоволодіння, що складається з житлового будинку позначеного літерою «А» (цегла), літня кухня - літера «Б» (цегла), вбиральня - літера «В» (цегла), хлів - літера «Г» (цегла), колодязь - цифра «1» (бут.), огорожа - цифри «2, 3, 5» (метал, мет. Сітка, дошки), тротуар - цифра «4» (бетон), загальна площа складає 133,6 кв.м., житлова площа 69,8 кв.м. та земельну ділянку, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, кадастровий номер - 2124480801:04:001:0016, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю ОСОБА_3 , в межах суми заборгованості по кредитному договору №06/773К-07 від 11.05.2007 у розмірі 29614,34 доларів США.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 гривень.
На це рішення суду подала апеляційну скаргу поручитель  ОСОБА_1  у частині солідарного стягнення з неї заборгованості та судових витрат. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати в частині солідарного стягнення з поручителя ОСОБА_1  заборгованості та судових витрат, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що згідно з Додатковою угодою № 4 до договору поруки від 23.05.2013 збільшено обсяг відповідальності поручителя за 9-ма додатковими угодами до кредитного договору, підвищено базову відсоткову ставку з 13,7% до 15% річних, а також підвищено процентну ставку за користування кредитними коштами понад установлений строк до 30% річних. Вказує, що поручитель ОСОБА_1 не підписувала Додаткову угоду № 4 до договору поруки від 23.05.2013. Відтак, у силу ч. 1 ст. 559 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), порука припинилася внаслідок зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшено обсяг його відповідальності. Також зазначає, що позичальник ОСОБА_2 перестав належним чином сплачувати заборгованість за кредитним договором з жовтня 2010 року, а позивач звернувся з позовом до поручителя в лютому 2015 року, з пропуском шестимісячного строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України. 
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання в черговий раз не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 126-129 т. 2). Зважаючи на те, що доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі, представники апелянта та позивача свої доводи висловили в судовому засіданні апеляційного суду, а отже, позиція сторін апеляційному суду відома, судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 247, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки позичальник, іпотекодавець та Банк рішення суду не оскаржили, тому апеляційний суд, з урахуванням принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги в частині задоволення вимог до поручителя ОСОБА_1 , не роблячи висновків щодо неоскарженої частини рішення в частині вирішення вимог до позичальника ОСОБА_2 та іпотекодавця ОСОБА_3 . 
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11.05.2007 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 06/773К-07, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США зі сплатою 13,7% річних, строком до 10.05.2017 (а.с.19-22).
У подальшому між Банком та позичальником укладались додаткові угоди до такого кредитного договору, а саме:
1)додаткова угода №1 від 07.07.2009 (а.с.33-35); 
2)додаткова угода №2 від 07.07.2009 (а.с.36-42);
3)додаткова угода №3 від 07.07.2009 (а.с.45-46); 
4)додаткова угода №4 від 09.11.2010 (а.с.51-57);
5)додаткова угода №5 від 09.11.2010 (а.с.58-59);
6)додаткова угода №6 від 12.12.2011 (а.с.64-71); 
7)додаткова угода № 7 від 12.12.2011 (а.с.72-73);
8)додаткова угода №8 від 23.05.2013 (а.с.79-83);
9)додаткова угода №9 від 23.05.2013 (а.с.84-85).
З метою забезпечення зобов`язань позичальника за даним кредитним договором між Банком, позичальником ОСОБА_2 та іпотекодавцем ОСОБА_3 укладено іпотечний договір від 14.05.2007, за яким іпотекодавець передав у іпотеку банку належне йому майно:
1) домоволодіння загальною площею 133,6 кв.м., житлова площа 69,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 
2) земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, кадастровий номер: 2124480801:04:001:0016, що знаходиться за цією ж адресою.
Також для забезпечення зобов`язань позичальника за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки від 11.05.2007 № 06/775П-07, згідно якого остання зобов`язалася відповідати у повному обсязі за порушення зобов`язання позичальником (а.с.26). 
У подальшому між Банком та поручителем ОСОБА_1 укладено додаткові договори до договору поруки: 
1)додаткова угода №1 до договору поруки від 07.07.2009 (а.с.43-44); 
2)додаткова угода № 2 до договору поруки від 09.11.2010 (а.с. 60-61); 
3)додаткова угода №3 до договору поруки від 12.12.2011 (а.с.74-75) 
4)додаткова угода № 4 до договору поруки від 23.05.2013 (а.с.78). 
Зокрема згідно з пунктом 1.1 додаткової угоди №4 від 23.05.2013, ОСОБА_1 зобов`язалась відповідати перед Банком за виконання боржником ОСОБА_2 усіх його зобов`язань, що виникли з основного договору, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. У пункті 1.2 додаткової угоди № 4 до договору поруки від 23.05.2013 визначено, що порукою забезпечується виконання зобов`язань у повному обсязі за кредитним договором від 11.05.2007 № 06/773К-07 та за наступними додатковими угодами до основного договору:
1)додатковою угодою №1 від 07.07.2009; 
2)додатковою угодою №2 від 07.07.2009;
3)додатковою угодою №3 від 07.07.2009;
4)додатковою угодою №4 від 09.11.2010;
5)додатковою угодою №5 від 09.11.2010;
6)додатковою угодою №6 від 12.12.2011; 
7)додатковою угодою № 7 від 12.12.2011;
8)додатковою угодою №8 від 23.05.2013;
9)додатковою угодою №9 від 23.05.2013;
та будь якими іншими додатковими угодами, які будуть укладені до основного договору (а.с.78).
Також пунктом 1.2 додаткової угоди № 4 до договору поруки від 23.05.2013 передбачено відповідальність поручителя за зобов`язаннями боржника: щодо сплати процентів за базовою процентною ставкою за користування кредитом без порушення встановленого строку (або термінів) погашення 15,00% річних; щодо сплати процентів за підвищеною процентною ставкою за користування кредитом понад встановлені строки сплати платежів – не більше ніж 30,00% річних.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Отже, порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. При цьому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності).
Збільшення вказаної відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення або продовження строку повернення кредиту.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначала, що не підписувала Додаткову угоду № 4 до договору поруки від 23.05.2013, якою збільшено обсяг відповідальності поручителя.
03.08.2021 ОСОБА_1 подала до апеляційного суду клопотання про доручення доказів, зокрема висновку експерта від 26.07.2021 за результатами почеркознавчої експертизи. 
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1  в суді першої інстанції не була повідомлена належним чином про розгляд справи, була позбавлена можливості подати відзив на позовну заяву, свої заперечення проти задоволення позову Банку та докази на їх обґрунтування. Зворотні повідомлення про вручення відповідачеві за зареєстрованим місцем проживання судової повістки, копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками у матеріалах справи відсутні, а відповідні поштові відправлення повернуті до суду за закінчення строку зберігання.
Таким чином ОСОБА_1 не мала можливості подати до суду першої інстанції докази з причин, що об`єктивно не залежали від неї, у зв`язку з чим відповідно до ч. 3 ст.367 ЦПК України, докази, які не були нею подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом.
Згідно з наданим ОСОБА_1 висновком експерта від 26.07.2021 № СЕ-19/107-21/6243-ПЧ підписи у нижній правій частині першого аркуша та у графі «Адреса та реквізити поручителя» на другому аркуші у додатковій угоді № 4 від 23.05.2013 року до договору поруки від 11.05.2007 № 06/775П-07 – виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. 
Отже, ОСОБА_1 не підписувала додаткову угоду № 4 від 23.05.2013 до договору поруки від 11.05.2007 № 06/775П-07.
В той же час, як зазначив в судовому засіданні апеляційного суду представник позивача, на збільшення процентної ставки за користування кредитом з 13,7% річних до 24,5% річних, а за підвищеною процентною ставкою - до 49,0% річних, апелянт погодилась, підписавши додаткову угоду № 3 від 12.12.2011 до договору поруки № 06/775П-07 від 11.05.2007. 
Заперечуючи підписання ОСОБА_1 і додаткової угоди № 3, апелянт, в інтересах якої діє адвокат Андрейчук Олександр Михайлович, заявила клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яке ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 10.02.2022 року було задоволено – призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання - чи виконаний підпис у додатковій угоді №3 від 11 травня 2017 року до договору поруки № 06/775П-07 від 11 травня 2007 року, що знаходиться у нижній правій частині першого аркуша та у графі адреса та реквізити поручителя на другому аркуші громадянкою ОСОБА_1 чи іншою особою? 
Згідно з висновком експерта від 28.06.2022 № СЕ-19/107-21/4572-ПЧ підписи у додатковій угоді № 3 до договору поруки № 06/775П-07 від 11.05.2007, що знаходяться у нижній правій частині першого аркуша та у графі адреса та реквізити поручителя на другому аркуші – виконані громадянкою ОСОБА_1 .
Так, згідно додаткової угоди № 3 від 12.12.2011 до договору поруки № 06/775П-07 від 11.05.2007, ОСОБА_1 зобов`язалася відповідати за зобов`язаннями позичальника ОСОБА_2 , в тому числі за додатковими угодами:
1)додаткова угода №1 від 07.07.2009 (а.с.33-35); 
2)додаткова угода №2 від 07.07.2009 (а.с.36-42);
3)додаткова угода №3 від 07.07.2009 (а.с.45-46); 
4)додаткова угода №4 від 09.11.2010 (а.с.51-57);
5)додаткова угода №5 від 09.11.2010 (а.с.58-59);
6)додаткова угода №6 від 12.12.2011 (а.с.64-71); 
7)додаткова угода № 7 від 12.12.2011 (а.с.72-73).
У вказаній додатковій угоді № 3 від 12.12.2011 до договору поруки (а.с. 74-75), ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання (кінцевий строк виконання до 01.06.2017): щодо сплати процентів за базовою процентною ставкою за користування кредитом без порушення встановленого строку (або термінів) погашення 24,5% річних; щодо сплати процентів за підвищеною процентною ставкою за користування кредитом понад встановлені строки сплати платежів – не більше ніж 49,0% річних. 
Указаний розмір відсотків відповідає узгодженому розміру відсотків за базовою та підвищеною процентною ставками у додатковій угоді № 7 від 12.12.2011, укладеній із позичальником ОСОБА_2 (а.с. 72, 73 т. 1).
Натомість додаткова угода № 4 від 23.05.2013 до договору поруки від 11.05.2007 № 06/775П-07, котра не підписана ОСОБА_1 – передбачала зобов`язання, з кінцевим строком виконання до 01.06.2017 щодо сплати процентів за базовою процентною ставкою за користування кредитом без порушення встановленого строку (або термінів) погашення 15% річних; щодо сплати процентів за підвищеною процентною ставкою за користування кредитом понад встановлені строки сплати платежів – не більше ніж 30% річних.
Тобто, додаткова угода № 4 від 23.05.2013 до договору поруки, яка не підписана поручителем – не містить збільшення обсягу відповідальності поручителя, (а зменшення обсягу його відповідальності), у зв`язку з чим дана обставина – не свідчить про припинення поруки у розумінні ч. 1 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
Згідно з додатковою угодою №6 до кредитного договору від 12.12.2011 (а.с.64-71 т. 1) її сторони (банк та позичальник ОСОБА_2 ) дійшли домовленості, що розмір строкової заборгованості, зокрема, по сумі кредиту (тілом) становить 23198 доларів США, кінцевий термін виконання зобов`язань 01.06.2017 (пункти 1.1.2, 15 додаткової угоди № 6). 
Отже, підписавши додаткову угоду № 3 від 12.12.2011 до договору поруки № 06/775П-07 від 11.05.2007, ОСОБА_1 погодилась на встановлення процентної ставки за користування кредитом на рівні 24,5 % річних, підвищеної процентною ставки за користування кредитом понад встановлені строки сплати платежів – не більше ніж 49,0% річних, із кінцевим терміном виконання зобов`язання за кредитом – 01.06.2017.
Розрахунок заборгованості позичальника проведено з врахуванням розміру відсотків, які встановлювались як відповідними додатковими угодами до кредитного договору, так і підписаними ОСОБА_1 додатковими угодами до договору поруки. 
Оскільки позичальник своїх зобов`язань не виконував, 31.10.2014 Банком направлено ОСОБА_1 письмову вимогу про повне дострокове повернення кредиту, в якій зазначено, що у випадку її невиконання строк повернення кредиту визнається таким, що настав на 31-й день з дня отримання (а.с. 90 т.1).
Дану вимогу отримано ОСОБА_1 11.11.2014 (а.с. 91 т. 1), а отже строк повернення кредиту настав на 31-й день з дня отримання – тобто 12.12.2014.
Позов у даній справі Банком пред`явлено 11.02.2015.
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
У договорі поруки у цій справі сторони не встановили строк поруки, оскільки умова договорів поруки про те, що він діє до повного виконанням зобов`язань за кредитним договором, не є встановленим сторонами строком дії поруки.
Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати щомісячно, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів розпочинається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється у частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.
Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.
Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Таким чином, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати щомісячно, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів розпочинається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.
У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Припинення поруки за певним щомісячним платежем, як окремим щомісячним зобов`язанням, яке є складовою частиною загального зобов`язання за кредитом, не тягне припинення поруки в цілому за усім кредитним зобов`язанням, визначеним щомісячними платежами.
Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованість по сумі кредиту становить 23342,72 долари США, виходячи з того, що із суми наданого кредиту в розмірі 30 000 доларів США, позичальником було погашено 6657,28 доларів США (30 000 - 6657,28=23342,72; а.с. 115-118 т. 1). 
Колегією суддів, з наданих банком розрахунків заборгованості (враховуючи факт збільшення позовних вимог, заявлених 02.03.2015, а.с. 113-118 т. 1), тієї обставини, що строк повернення кредиту настав 12.12.2014 – на 31-й день з дня отримання вимоги про дострокове погашення кредиту, з урахуванням змін до графіку погашення на відповідні періоди, зокрема, щодо сплати відсотків (т. 1 а.с. 71), того що кінцевим строком погашення кредиту є 01.06.2017, тієї обставини, що розрахунок заборгованості позивача обчислено щомісячно, встановлено, що заборгованість поручителя (в цілому за усім кредитним зобов`язанням із кінцевим терміном виконання зобов`язання за кредитом – 01.06.2017) за період 6 місяців із червня 2014 до грудня 2014 року (строк повернення кредиту настав у грудні 2014 року) становить 25522,94 доларів США, з яких: 23342,72 доларів США – кредитна заборгованість (30000 – 6657,28 = 23342,72); 1679,72 доларів США – заборгованість за процентами за базовою ставкою (4715,48-3035,76 = 1679,72 ); 500,50 доларів США – заборгованість за процентами за підвищеною ставкою, що за курсом 26,85 на момент проведення Банком розрахунку становить 685 290.94 грн (25522,94 доларів США).
Таким чином, у солідарному порядку з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 підлягає стягненню заборгованість із червня 2014 до грудня 2014 року у розмірі 25522,94 доларів США, з яких: 23342,72 доларів США – кредитна заборгованість (30000 – 6657,28 = 23342,72); 1679,72 доларів США – заборгованість за процентами за базовою ставкою (4715,48-3035,76 = 1679,72 ); 500,50 доларів США - заборгованість за процентами за підвищеною ставкою.
При тому, що в апеляційному порядку рішення місцевого суду переглядається лише в частині задоволення вимог до поручителя ОСОБА_4 , резолютивну частину рішення слід змінювати, шляхом її викладу у новій редакції, оскільки решта заборгованості, що стягнута місцевим судом, з урахуванням принципу диспозитивності, підлягає стягненню лише з позичальника, який рішення суду першої інстанції не оскаржував. Вказана решта заборгованості становить 4091,40 доларів США, з яких:  4010,65 доларів США – заборгованість за процентами за базовою ставкою, 80.75 доларів США - заборгованість за процентами за підвищеною ставкою.
Також помилковим є рішення суду в частині солідарного стягнення з відповідачів судових витрат по сплаті судового збору у сумі 3654,00 грн., оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. 
Відповідно до ч. 10, ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
За подання позову в суді першої інстанції Банком було сплачено 3654,00 грн, та оскільки його вимоги фактично задоволені, такі підлягають стягненню з відповідачів, з урахуванням пропорційності щодо задоволеної частини вимог до поручителя та стягнення решти заборгованості саме з позичальника.
Враховуючи, що третя частина таких витрат становить 1218,00 грн, така сума підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь Банку. 
Пропорційно до задоволеної частини вимог до поручителя (86,18%) на користь Банку з ОСОБА_1 підлягає до стягнення 1049,67 грн (1218,00 х 86,18% = 1049,67) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції. 
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено 5481,00 грн, тому пропорційно до відмовленої частини вимог до поручителя (13,82% відмовлено) на її користь із Банку підлягало до стягнення 757,47 грн судового збору у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
У зв`язку з цим, відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, із ОСОБА_1 на користь Банку слід стягнути різницю судового збору в розмірі 292,20 грн (1049,67 - 757,47 = 292,20).
Отже, решта сплаченого Банком судового збору підлягає стягненню з позичальника ОСОБА_2 , котра становить 2143,80 грн (3654,00-1218,00-292,20 = 2143,80). 
В той же час, колегія не вбачає підстав для відшкодування Банком витрат ОСОБА_1 на проведення експертиз, оскільки докази, отримані за результатом проведення ініційованих поручителем експертиз, не спростовують вимоги позивача.
Так, висновок експерта від 26.07.2021 № СЕ-19/107-21/6243-ПЧ, згідно якого підписи у додатковій угоді № 4 від 23.05.2013 року до договору поруки від 11.05.2007 № 06/775П-07 виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою – як доказ не впливає на розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з поручителя ОСОБА_1 з наведених у цій постанові підстав. А висновком експерта від 28.06.2022 № СЕ-19/107-21/4572-ПЧ встановлено, що підписи у додатковій угоді № 3 до договору поруки № 06/775П-07 від 11.05.2007 виконані громадянкою ОСОБА_1 .
Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_4 та боржника ОСОБА_2 , через неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, (п.п.1, 3, 4 ст. 376 ЦПК України) слід змінити. 
При цьому рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки апеляційним судом не переглядалось.
Керуючись ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Тячівського районного суду від 16 квітня 2015 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про солідарне стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 та боржника ОСОБА_2 – змінити у редакції цієї постанови. 
Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» – задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 11 травня 2007 року №06/773К-07 у розмірі 25522,94 доларів США (що за курсом 26,85 на момент проведення Банком розрахунку становить 685 290.94 гривень), з яких: 23342,72 доларів США – кредитна заборгованість; 1679,72 доларів США – заборгованість за процентами за базовою ставкою; 500,50 доларів США - заборгованість за процентами за підвищеною ставкою.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 11 травня 2007 року №06/773К-07 в розмірі 4091,40 доларів США (що за курсом 26,85 на момент проведення Банком розрахунку становить 109854,09 грн), з яких:  4010,65 доларів США – заборгованість за процентами за базовою ставкою, 80.75 доларів США - заборгованість за процентами за підвищеною ставкою.
Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» у відшкодування сплаченого судового збору: із ОСОБА_2 2143,80 гривень, із ОСОБА_1 292,20 гривні, із ОСОБА_3 1218,00 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 02 грудня 2022 року.

Головуюча:         

Судді: