ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2449/22 Справа № 191/2202/21  Категорія 19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
при секретарі - Гаржі О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2021 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Адверс», третя особа: підприємство G.R.Аgro про відшкодування збитків завданих поклажодавцеві, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 09 жовтня 2020 року та 21 жовтня 2020 року він передав на товарний склад ТОВ фірма «Адверс на зберігання насіння соняшника загальною вагою 6 700 кг, на та отримав від відповідача дві квитанції № АР 000001355 від 09 жовтня 2020 року на 5 500 кг. та № АР000001395 від 21 жовтня 2020 року на 1 200 кг. 
04 червня 2021 року він звернувся до менеджерів ТОВ фірма «Адверс» з вимогою про повернення насіння, однак йому було відмовлено.
Вважає, що відповідач втратив майно, яке було передано йому на зберігання, у зв`язку з чим останній має відшкодувати збитки у розмірі 137 968,41 грн. виходячи із розрахунку 20 592,30 грн. за тонну (середня ціна реалізації соняшнику на підприємствах Дніпропетровської області за травень 2021 року).
Враховуючи викладене, просив суд стягнути з ТОВ фірма «Адверс» на його користь 137 968,41 грн. в порядку відшкодування збитків, завданих поклажодавцеві.
Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову з огляду на те, що ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів укладення договору складського зберігання з ТОВ фірма «Адверс».
Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Фактично заявлені вимоги позивача є віндикаційним позовом, позовом власника про витребування майна з чужого незаконного володіння. Зазначає, що здача соняшника відповідачу зафіксована відповідною квитанцією, в якій зафіксовані: прізвище, ім`я та по-батькові того хто здав, вага товару, код облікової операції, назва складу, документ скріплений відповідною печаткою. Посилання відповідача на недійсність печатки, не заслуговують на увагу, оскільки таку печатку підприємство використовувало і раніше під час спірних правовідносин в 2020 році та в подальшому під час прийому сільгосппродукції у 2021 році.
Відповідач подав відзив, у якому просив залишити апеляційну скаргу  ОСОБА_2  без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що надані позивачем копії товарно-транспортної накладної № АР 000001355 від 09 жовтня 2020 року та товарно-транспортної накладної № АР000001395 від 21 жовтня 2020 року, не містять підпису відповідальних осіб.
ТОВ фірма «Адверс» здійснює діяльність із складського зберігання зернових культур (елеваторне господарство) за адресою: Дніпропетровська область, с. Роздори, вул. Залізнична, 4.
Відповідно до положень статті 957 ЦК України за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності. Договір складського зберігання, укладений складом загального користування, є публічним договором. Договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.
Положеннями частини 1 статті 961 ЦК України встановлено, що товарний склад на підтвердження прийняття товару видає один із таких складських документів: складську квитанцію; просте складське свідоцтво; подвійне складське свідоцтво.
Згідно частини 1 статті 949 ЦК України зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.
Частиною 2 статті 949 ЦК України передбачено, що річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що останнім не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження укладення договору складського зберігання соняшнику саме з ТОВ фірма «Адверс». 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності між сторонами договірних відносин, що можуть бути підтверджені квитанцією, оскільки скаржником ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанцій не надано письмового, як того вимагає положення статті 957 ЦК України договору складського зберігання. 
На підтвердження прийняття товарним складом на зберігання від  ОСОБА_2  соняшника, суду не надано складських документів як то: складська квитанція; просте складське свідоцтво; подвійне складське свідоцтво. Матеріали справи не містять також письмової вимоги ОСОБА_2 про повернення соняшника або його втрати відповідачем. Відсутні також докази плати за зберігання соняшника. 
Отже, приведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2021 року -залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова