ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року 
м. Київ

Справа № 902/538/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 
Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Пєскова В. Г.
за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

за участю представників:
Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія":             Богушко О. В. 
Уповноваженої особи засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітон" Майстренко К. Л: Оспанова Р. О. 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022
у складі колегії суддів: Савченка Г. І. (головуючого), Крейбух О. Г., Юрчука М. І.
у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітон"
про визнання банкрутом
Вступ
1. Ініціюючи своє банкрутство Боржник серед іншого послався на неможливість виконання зобов`язань перед Банком за кредитним договором, забезпеченим заставою, іпотекою та порукою третіх осіб.
2. Надалі, у цій справі при розгляді грошових вимог Компанії, обґрунтованих заборгованістю за кредитним договором між Банком і Боржником, суди попередніх інстанцій виходили з того, що після зміни найменування Банку на Компанію у статусі кредитора змін не відбулося.
3. Справа слухалася неодноразово, відправляючи її на новий апеляційний розгляд Верховний Суд вказав на необхідність:
- з`ясувати наявність/відсутність підстав для переходу від Банку до Компанії права заявляти грошові вимоги до Боржника;
- встановити обставини і перевірити докази розрахунків сторін за кредитним договором, відтак з`ясувати природу заборгованості, заявленої як вимоги забезпеченого кредитора до боржника.
4. За результатами нового розгляду апеляційний суд дійшов висновку, що Компанія має статус банківської установи, тому з огляду на розрахунки за заборгованістю, що виникла з правовідносин Банку з Боржником, визнав грошові вимоги Компанії на суму заборгованості Боржника перед Банком та відніс їх до четвертої черги задоволення.
5. Компанія у касаційній скарзі стверджує, що апеляційний суд неправильно застосував критерії подібності правовідносин у справі, а також не врахував висновків і вказівок Верховного Суду у постанові за результатами попереднього касаційного перегляду цієї справи.
6. З урахуванням вказівок касаційного суду у постанові, якою справу було направлено на новий апеляційний розгляд, висновків судів попередніх інстанцій та доводів касаційної скарги, у цій справі підлягають послідовному вирішенню питання:
1) чи належать Компанії права кредитора у правовідносинах між Банком і Боржником?
2) яка природа кредиторських вимог (забезпечені/конкурсні/поточні)? 
3) чи мав заявити та чи заявив кредитор грошові вимоги у порядку та строки, передбачені спеціальним законом?
4) чи обґрунтований розмір грошових вимог до боржника?
7. Верховний Суд касаційну скаргу задовольнив частково, скасував оскаржувану постанову та направив справу на новий розгляд до апеляційного суду.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
8. Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітон" (далі - ТзОВ "Рітон", боржник, позичальник) подало до Господарського суду Вінницької області заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).
9. У переліку кредиторів вимоги яких визнаються, проте не можуть бути задоволені боржником, ТзОВ "Рітон" було зазначено Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" (далі також - ПАТ "Укрінбанк"), заборгованість перед яким виникла на підставі договору від 22.09.2011 № 4761, у розмірі 1 277 931,15 євро з кінцевим терміном виконання 20.07.2017. 
10. Виконання зобов`язань за цим договором забезпечено заставою, порукою та іпотекою, зокрема комплексу виробничих і складських приміщень, належних боржнику.
11. Копії кредитного договору № 4761 та договору іпотеки з додатками долучено до заяви ТзОВ "Рітон".
12. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 09.08.2016 відкрито провадження у справі № 902/538/16 про банкрутство ТзОВ "Рітон".
Короткий зміст та підстави вимог кредитора
13. 17.04.2017 до Господарського суду Вінницької області надійшла заява                 ПАТ "УКР/ІН/КОМ" про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 1 422 649,68 євро, що в еквіваленті станом на 09.08.2016 становило                           39 147 810,85 грн.
14. Підставою цих вимог ПАТ "УКР/ІН/КОМ" зазначило невиконання ТзОВ "Рітон" зобов`язань за укладеним з ПАТ "Укрінбанк" кредитним договором від 22.09.2011 № 4761, забезпеченим, зокрема, заставою обладнання, товарів та іпотекою нерухомого майна боржника (комплексу виробничих та складських приміщень).
15. Своє право вимоги до боржника за кредитним договором та договорами забезпечення заявник обґрунтовував зміною найменування банку за рішеннями загальних зборів акціонерів з ПАТ "Укрінбанк" на Публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ", а згодом - на Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", скорочене найменування ПАТ "УКР/ІН/КОМ" (далі - ПАТ "Українська інноваційна компанія").
Фактичні обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій
16. 22.09.2011 між ПАТ "Укрінбанк" (кредитор) і ТзОВ "Рітон" (позичальник) укладено кредитний договір № 4761 про надання кредиту у розмірі                                6 325 000,00 грн до 20.09.2012.
17. 06.10.2011 на виконання умов зазначеного кредитного договору, позичальником було отримано 6 325 000,00 грн.
18. У забезпечення вимог ПАТ "Укрінбанк", що випливають з кредитного договору № 4761, між банком і ТзОВ "Рітон" було укладено:
- договір іпотеки від 16.07.2013 за умовами якого товариством в іпотеку передано комплекс виробничих та складських будівель, що знаходиться по            вул. Вінницька 49б в смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області, загальною площею 4 762,7 м^2, розташований на земельних ділянках, площею 0,2565 га та 0,4006 га, вартість якого за взаємною згодою сторін склала                        7 740 666,67 грн (з врахуванням договору про внесення змін та доповнень від 16.03.2015 № 1 до іпотечного договору);
- договір застави від 22.09.2011 за умовами якого в заставу передано рухоме майно вартістю 10 763 233,00 грн;
- договір застави від 20.07.2012 за умовами якого в заставу передано рухоме майно вартістю 5 104 894,00 грн.
19. 20.07.2012 між сторонами укладено додаткову угоду № 5 до кредитного договору № 4761, за умовами якої збільшено розмір кредиту до 9 525 000,00 грн з граничним терміном повернення - 10.04.2013.
20. 20.07.2012 на виконання умов додаткової угоди № 5, позичальником отримано кошти в сумі 2 200 000,00 грн та 03.08.2012 - ще 1 000 000,00 грн.
21. Також, у забезпечення вимог ПАТ "Укрінбанк", що випливають з кредитного договору № 4761, 20.07.2012, між ПАТ "Укрінбанк" (іпотекодержатель) і ОСОБА_1 (іпотекодавець), було укладено іпотечний договір (майнова порука), згідно умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку майно (об`єкт незавершеного будівництва, земельні ділянки), яке належить їй на праві власності вартістю 8 459 800,00 грн.
22. 10.01.2013 між сторонами укладено додаткову угоду № 12 до кредитного договору № 4761, про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії в розмірі 9 525 000,00 грн або еквівалентно в євро по курсу Національного банку України на дату видачі кредитних коштів на термін до 20.10.2014 включно, з процентами в розмірі 24 % річних у грн та 14 % річних у євро.
23. 16.07.2013 між сторонами укладено додаткову угоду № 14 до кредитного договору № 4761, згідно умов якої сторони пункт 3.1 кредитного договору виклали у такій редакції: "Відповідно до положень та умов цього договору банк надає позичальнику кредит на умовах мультивалютної відновлювальної кредитної лінії в розмірі 13 725 000,00 грн або еквівалент в євро по курсу Національного банку України на дату видачі кредитних коштів на термін до 20.10.2014, включно".
24. 17.07.2013 на виконання умов кредитного договору, позичальником отримано 4 200 000,00 грн.
25. 16.08.2013 ПАТ "Укрінбанк" платіжним документом № 6742322 перерахувало на рахунок ТзОВ "Рітон" (рахунок № НОМЕР_1 ) 1 277 931,15 євро, здійснило операції по конвертуванню даної кількості валюти у 13 683 805,61 грн та платіжним документом № 72 погасило заборгованість товариства по кредитному договору від 22.09.2011 № 4761, зокрема:
- 16.08.2013 об 11:31 ПАТ "Укрінбанк" на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ "Укрінбанк" на ім`я ТзОВ "Рітон" згідно платіжного документу № 6742322 зарахував грошові кошти в розмірі 1 277 931,15 євро, з призначенням платежу: видача кредиту за кредитним договором від 22.09.2011 № 4761;
- 16.08.2013 об 11:43 ПАТ "Укрінбанк" з рахунку № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ "Укрінбанк" на ім`я ТзОВ "Рітон" згідно платіжного документу № 6743374 списав грошові кошти розмірі 1 277 931,15 євро, з призначенням платежу: зарахування ТзОВ "Рітон" покриття на продаж валюти;
- 16.08.2013 об 15:35 ПАТ "Укрінбанк" на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ "Укрінбанк" на ім`я ТзОВ "Рітон" згідно платіжного документу № 6755317 зарахував грошові кошти в розмірі 13 683 805,61 грн, з призначенням платежу: зарахування коштів від вільного продажу 1 277 931,15 євро по курсу 10,74. Комісія становить 0,3% (41174,94) без ПДВ;
- 16.08.2013 об 16:50 ТзОВ "Рітон" на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у           ПАТ "Укрінбанк" згідно платіжного документу № 72 зарахував грошові кошти в розмірі 13 686 516,23 грн з призначенням платежу: погашення заборгованості по кредиту згідно договору від 22.09.2011.№ 4761 без ПДВ.
26. За висновком судово-економічної експертизи від 14.05.2018 № 372/18-45:
- підтверджується документально фактичне надання кредитних коштів                  ПАТ "Укрінбанк" на користь ТзОВ "Рітон" за умовами укладеної між зазначеними сторонами кредитної угоди від 22.09.2011 № 4761 в розмірі 13 725 000,00 грн та 1 277 931,15 євро;
- ТзОВ "Рітон" отримані кредитні кошти (транші) за кредитним договором від 22.09.2011 № 4761 та додатковими угодами до нього, з врахуванням укладених до нього додаткових угод, в розмірі 13 725 000,00 грн та 1 277 931,15 євро;
- ТзОВ "Рітон" отримані кредитні кошти (транші) за кредитним договором від 22.09.2011 № 4761 та додатковими угодами до нього, з врахуванням укладених до нього додаткових угод, погашено в розмірі 13 725 000,00 грн, а сума кредиту в розмірі 1 277 931,15 євро - залишилась непогашеною.
27. 30.12.2014 між сторонами укладено додаткову угоду № 15 до кредитного договору від 22.09.2011 № 4761, у пункті 3 якої сторонами було викладено пункт 3.1 кредитного договору у такій редакції: "Відповідно до положень та умов цього договору банк надає позичальнику кредит в розмірі 1 277 931,15 євро на термін до 20.03.2017 включно".
28. 10.03.2015 між сторонами укладено додаткову угоду № 16 до кредитного договору від 22.09.2011 № 4761, умовами якої термін повернення кредиту було продовжено до 20.07.2017 включно та визначено відсотки за користування кредитом у 14 % річних у євро.
29. Пунктом 5 додаткової угоди від 10.03.2015 № 16 до кредитного договору від 22.09.2011 № 4761 пункт 3.7.1 договору кредиту викладено в такій редакції: "забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за цим договором є: застава виробничого обладнання, заставною вартістю 7 476 333,00 грн; застава товарів в обороті, згідно довідки від 22.09.2011, що належать позичальнику, заставною вартістю 3 286 900,00 грн; застава виробничого обладнання у кількості 7 шт., заставною вартістю 5 104 894,00 грн; іпотека об`єкту незавершеного будівництва готовністю 97 %, загальною площею 644,6 кв. м та земельні ділянки площею 3 904,0 кв. м, заставною вартістю 8 459 800,00 грн; іпотека комплексу виробничих та складських будівель, загальною площею                4 762,7 кв. м, заставною вартістю 7 740 666,00 грн; порука ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 як фізичних осіб.".
30. Постановою Правління Національного банку України від 24.12.2015 № 934 ПАТ "Укрінбанк" було віднесено до категорії неплатоспроможних та згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 запроваджено тимчасову адміністрацію і призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних.
31. 22.03.2016 на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Правлінням Національного банку України винесено постанову № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію                      ПАТ "Укрінбанк".
32. 22.03.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 385 "Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Укрінбанк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Укрінбанк". 
33. 13.07.2016 рішенням позачергових загальних зборів акціонерів                          ПАТ "Укрінбанк" вирішено перейменувати ПАТ "Укрінбанк" на Публічне акціонерне товариство "Укрінком", а рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Укрінком" від 28.03.2017 це товариство перейменовано у Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (скорочена найменування - ПАТ "УКР/ІН/КОМ"), відповідні зміни були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
34. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі № 826/1162/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016, визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 24.12.2015 № 934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" до категорії несплатоспроможних", визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015          № 239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".
35. Проте, постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 у справі                     № 826/1162/16 задоволено заяву Національного банку України, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання протиправними постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 № 934 і рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015            № 239 відмовлено.
36. У справі № 826/5325/16 (постанова Окружного адміністративного суду               м. Києва від 29.04.2016, залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016), зокрема було визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 22.03.2016 № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" з моменту її прийняття та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2016           № 385 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" з моменту його прийняття. Ці судові рішення оскаржені у касаційному порядку.
37. Постановою окружного адміністративного суду м. Києва у справі                        № 826/14033/17 від 14.12.2017, залишеною без змін постановою Окружного адміністративного суду від 14.12.2019 та постановою Верховного Суду від 09.08.2019, позов ПАТ "Українська інноваційна компанія" до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України № 934 від 24.12.2015 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних", визнано протиправним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у             ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Короткий зміст рішень суду, ухвалених під час первинного розгляду справи
38. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 18.02.2019 визнано грошові вимоги ПАТ "Українська Інноваційна компанія" до ТзОВ "Рітон" у розмірі 38 067 249,22 грн (позачергово), з яких: 35 155 885,94 грн - основний борг,                   2 721 740,09 грн - проценти за користування кредитом, 127 437,70 грн - пеня за прострочення основного боргу та 62 185,49 грн - пеня за прострочення сплати процентів, а також зобов`язано розпорядника майна внести зазначені вимоги до реєстру вимог боржника.
39. Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.02.2019 серед іншого:
- відмовлено у задоволенні заяви представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" Міхно С. С.           від 27.02.2019 № 69 про залучення до участі у справі 902/538/16; 
- затверджено реєстр вимог кредиторів ТзОВ "Рітон" до якого внесено, зокрема, вимоги ПАТ "Українська Інноваційна компанія" у розмірі 38 067 249,22 грн (позачергово), з яких: 35 155 885,94 грн - основний борг, 2 721 740,09 грн - проценти за користування кредитом, 127 437,70 грн - пеня за прострочення основного боргу та 62 185,49 грн - пеня за прострочення сплати процентів.
40. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 ухвалу Господарського суду Вінницького області від 18.02.2019 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у визнанні грошових вимог ПАТ "Українська Інноваційна компанія" до ТзОВ "Рітон" у розмірі 38 067 249,22 грн (позачергово), з яких: 35 155 885,94 грн - основний борг, 2 721 740,09 грн - проценти за користування кредитом, 127 437,70 грн - пеня за прострочення основного боргу та 62 185,49 грн - пеня за прострочення сплати процентів - відмовлено.
41. Постановою Верховного Суду від 17.02.2021 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 та ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 скасовано, справу                           № 902/538/16 у скасованій частині направлено на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Короткий зміст судових рішень, ухвалених під час нового розгляду справи
42. Постановою Північно-західного апеляційного господарського від 19.05.2021 ухвалу Господарського суду Вінницької області від 18.02.2019 скасовано та ухвалено нове рішення яким у визнанні грошових вимог ПАТ "Українська Інноваційна компанія" до ТзОВ "Рітон" відмовлено.
43. Постановою Верховного Суду від 26.10.2021 скасовано постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2021 та направлено справу на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.
44. Суд касаційної інстанції вказав на те, що апеляційний суд не врахував правових висновків викладених у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 910/7828/17, від 03.08.2018 у справі № 910/8117/17, від 10.12.2019 у справі № 925/698/16 та всупереч приписам статті 86 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) не дослідив обставин щодо наявності чи відсутності підстав для переходу права на звернення із заявою про визнання грошових вимог у розмірі 38 067 249,22 грн від ПАТ "Укрінбанк" до            ПАТ "Українська інноваційна компанія".
45. До того ж, касаційний суд акцентував на передчасності висновків про те, що правовідносини між банком та боржником стосовно надання останньому                  1 277 931,15 євро не охоплюються кредитним договором від 22.09.2011 № 4761, адже судом апеляційної інстанції не було встановлено яка сума коштів отримана боржником від банку за кредитними угодами, який розмір зобов`язань за цими угодами, яка сума боржником сплачена, яка сума за вказаними угодами залишилася не погашеною та не зазначено якими доказами ці обставини підтверджуються. 
46. Відтак, Верховний Суд дійшов висновку про скасування постанови апеляційного суду через порушення приписів статті 86 ГПК України та вказав на необхідність під час нового розгляду належним чином дослідити і встановити обставини щодо наявності чи відсутності підстав для переходу права на звернення із відповідною заявою про визнання грошових вимог від                      ПАТ "Укрінбанк" до ПАТ "Українська інноваційна компанія", повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, з урахуванням зауважень викладених в цій постанові, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій за результатами повторного нового розгляду справи
47. Постановою Північно-західного апеляційного господарського від 14.06.2022 ухвалу Господарського суду Вінницької області від 18.02.2019 скасовано в частині задоволення грошових вимог ПАТ "Українська Інноваційна компанія" до ТзОВ "Рітон", а саме: процентів за користування кредитом в розмірі                                      2 721 740,09 грн, пені за прострочення основного боргу в розмірі 127 437,70 грн, пені за прострочення сплати процентів в розмірі 62 185,49 грн та викладено резолютивну частину ухвали Господарського суду Вінницької області від 18.02.2019 у справі № 902/538/16 в такій редакції:
"Визнати грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська Інноваційна компанія" (код ЄДРПОУ 05839888, вул. Сметаніна, 3А,                                м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітон" (код ЄДРПОУ 31836403, вул. Вінницька, 49-Б,                       смт. Сутиски, Тиврівський район, Вінницька область, 23320) у справі № 902/538/16 у розмірі 35 155 885,94 грн - четверта черга. 
В іншій частині в задоволенні грошових вимог відмовити.
Арбітражному керуючому Бєлкіну Д.Ю. внести відповідні кредиторські вимоги до реєстру вимог кредиторів ТОВ "Рітон.".
48. Мотивуючи це рішення апеляційний суд, посилався на правову позицію Верховного Суду у справі № 910/4475/19 та зазначив, що визнання протиправними та скасування Постанови Правління Національного банку України № 180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію                           ПАТ "Укрінбанк" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку" тощо не вказують на зміну правового статусу як банківської установи, а лише свідчать про неможливість здійснення ним банківської діяльності, отже ПАТ "Українська інноваційна компанія" має правовий статус як банківської установи.
49. Виходячи із зазначеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що наявні підстави для переходу права на звернення із відповідною заявою про визнання грошових вимог у розмірі 38 067 249,22 грн від ПАТ "Укрінбанк" до                   ПАТ "Українська інноваційна компанія", оскільки подання до господарського суду заяви про визнання грошових вимог не є банківською діяльністю.
50. Стосовно природи заявлених вимог апеляційний суд зазначив, що правовідносини між банком та боржником з видачі останньому 1 277 931,15 євро не охоплюються кредитним договором від 22.09.2011 № 4761 позаяк перевищують встановлений цим кредитним договором та додатковими умовами до нього ліміт кредитування та не можуть регулюватися умовами цього договору з додатковими угодами до нього, оскільки мають позадоговірний характер, адже отримавши кошти в розмірі 1 277 931,15 євро, ТзОВ "Рітон" повністю погасило заборгованість по кредитному договору від 22.09.2011 № 4761 і зобов`язання товариства по цьому договору перед                              АТ "Укрінбанк", відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України (далі -            ЦК України), припинились, шляхом його виконання.
51. Відтак апеляційний суд дійшов висновку про визнання грошових вимог                    ПАТ "Українська Інноваційна компанія" до ТзОВ "Рітон" у розмірі 1 277 931,15 євро (евівалент за курсом валют станом на 09.08.2016 становить 35 155 885,94 грн) як безпідставно набутих, а також відмовив у грошових вимогах в розмірі                 98 936,90 (евівалент за курсом валют станом на 09.08.2016 становить                          2 721 740,09 грн) процентів за користування кредитом, 127 437,70 грн пені за прострочення основного боргу, 62 185,49 грн пені за прострочення сплати процентів.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ
Рух касаційної скарги
52. 07.07.2022 ПАТ "Українська інноваційна компанія" звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 у справі № 902/538/16.
53. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи               № 902/538/16 визначено колегію суддів у складі: Банасько О. О. (головуючий), Картере В. І, Пєсков В. Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2022.
54. Ухвалами Верховного Суду касаційна скарга двічі залишалася без руху для усунення її недоліків.
55. Після усунення касантом недоліків скарги ухвалою Верховного Суду від 21.09.2022 відкрито касаційне провадження та призначено справу до розгляду на 20.10.2022.
56. У судове засідання 20.10.2022 учасники справи, окрім скаржника та уповноваженої особи засновників боржника, явку своїх представників не забезпечили.
57. Заяв від учасників справи щодо неможливості участі у судовому засіданні чи реалізувати свої процесуальні права станом на час розгляду скарги до суду касаційної інстанції не надійшло.
58. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).
59. Участь представників сторін у судовому засіданні, призначеному на 20.10.2022, обов`язковою не визнавалася.
60. З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявного у судовому засіданні складу учасників.
Розгляд клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду
61. 19.10.2022 до Верховного Суду надійшло клопотання ПАТ "Українська інноваційна компанія" про передачу справи № 902/538/16 на розгляд Великої Палати Верховного Суду згідно частини четвертої статті 302 ГПК України.
62. Це клопотання скаржник мотивує необхідністю відступити від висновків, сформованих Великою Палатою Верховного Суду у справі № 925/698/16, адже вважає, що суд касаційної інстанції, з поміж іншого, "створив юридичну колізію, оскільки Велика Палата Верховного Суду фактично здійснила підміну поняття "перейменування" юридичної особи на поняття "реорганізація" (що не передбачена для банківської установи чинним законодавством). Вказана колізія призводить до неузгодженості судової практики, адже суди України у інших справах, де учасником є ПАТ "Укрінбанк" (нова назва ПАТ "Укрінком") приймають рішення протилежні за суттю висновкам Великої Палати Верховного Суду".
63. Як зазначалось вище, нормативна підстава клопотання, вказана заявником - частина четверта статті 302 ГПК України відповідно до якої суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.
64. Разом з тим відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16).
65. Основним завданням Верховного Суду відповідно до частини першої статті 36 Закону "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечення сталості та єдності судової практики. Відтак, для відступу від правової позиції, раніше сформованою Верховним Судом, необхідно встановити, що існує об`єктивна необхідність такого відступу саме у конкретній справі.
66. Водночас, як вбачається зі змісту оскаржуваної ПАТ "Українська інноваційна компанія" постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 вирішуючи питання щодо належності ПАТ "Українська інноваційна компанія" права вимоги за зобов`язаннями боржника з правовідносин між             ПАТ "Укрінбанк" та ТзОВ "Рітон" апеляційний суд керувався висновками Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі 910/4475/19, не взявши до уваги висновків Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі                          № 925/698/19, від яких пропонує відступити скаржник.
67. Так само, у касаційній скарзі ПАТ "Українська інноваційна компанія" не посилається на необхідність врахування чи не врахування висновків Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/19 для правильного вирішення вимог компанії.
68. На переконання колегії суддів, ПАТ "Українська інноваційна компанія" у поданому клопотанні не наводить вагомих та достатніх аргументів, які б свідчили про необхідність відступу від правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 10.12.2019 у справі № 925/698/19, а тому, з урахуванням наведеного в судовому засіданні 20.10.2021 судом касаційної інстанції постановлено ухвалу про відмову у задоволенні через необґрунтованість цього клопотання, позаяк правові висновки від яких просить відступити заявник не були покладені в основу оскаржуваної постанови апеляційного суду та не пов`язані безпосередньо з підставами її касаційного оскарження касатором.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
69. Касант стверджує про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права і неправильне застосуванням норм матеріального права та в якості підстави касаційного оскарження зазначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, посилаючись в контексті цієї підстави на неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду:
- від 30.06.2022 у справі № 910/7508/21 щодо застосування критерію подібності правовідносин у справі;
- від 26.10.2021 у справі № 902/538/16, а саме неврахування висновків та вказівок Верховного Суду за наслідками попереднього касаційного перегляду справи у зв`язку з якими було скасовано судове рішення та направлено справу на новий апеляційний розгляд.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
70. Відзивів на касаційну скаргу від учасників справи не надійшло.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів попередніх інстанцій
71. Як установлено судами попередніх інстанцій грошові вимоги кредитора до ТзОВ "Рітон", що є предметом розгляду, обґрунтовані невиконанням зобов`язань боржника за укладеним з ПАТ "Укрінбанк" кредитним договором від 22.09.2011 № 4761, забезпеченим, зокрема, заставою обладнання, товарів та іпотекою нерухомого майна боржника (комплексу виробничих та складських приміщень).
72. ПАТ "Українська інноваційна компанія" обґрунтувало свою заяву про визнання грошових вимог до боржника на загальну суму 1 422 649,68 євро саме невиконанням ТзОВ "Рітон" зобов`язань за укладеним з ПАТ "Укрінбанк" кредитним договором № 4761 від 22.09.2011, а належність права вимоги - зміною найменування банку з ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "УКРІНКОМ", а згодом - на ПАТ "Українська інноваційна компанія". 
73. За таких обставин Верховний Суд наголошує на необхідності при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання вимог кредитора першочергово встановити чи належать ПАТ "Українська інноваційна компанія" права кредитора у правовідносинах між ПАТ "Укрінбанк" і боржником.
74. У вирішенні цього питання, колегія суддів касаційної інстанції звертається до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі          № 910/7828/17, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 зі справи № 910/8117/17 та Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16, Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 913/266/20(914/2373/18 щодо застосування норм Господарського кодексу України (далі - ГК України), Закону України "Про банки і банківську діяльність", Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" при з`ясуванні питання прав і обов`язків ПАТ "Українська інноваційна компанія" у правовідносинах за участю ПАТ "Український інноваційний банк".
Щодо належності ПАТ "Українська інноваційна компанія" прав кредитора у правовідносинах між ПАТ "Укрінбанк" і боржником
75. Спеціальна правосуб`єктність юридичних осіб (частина третя статті 91               ЦК України) встановлюється для юридичних осіб, які здійснюються окремі види діяльності, для здійснення яких законом передбачено отримання спеціального дозволу (ліцензії).
76. Таким видом діяльності, що вимагає спеціальної правосуб`єктності юридичної особи, зокрема, є і банківська діяльність.
77. Умови та порядок створення, державної реєстрації, ліцензування діяльності та реорганізації банків, вимоги щодо статуту, формування статутного капіталу та інших фондів, а також здійснення функцій банків встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" (далі також - Закон про банки). Законодавство про господарські товариства та про кооперацію поширюється на банки в частині, що не суперечить нормам ГК України та зазначеному закону (частина п`ята статті 336 ГК України). Це положення кореспондує статті 92                     ГК України.
78. Товариства, що займаються банківською діяльністю, реєструються Національним банком України в порядку, визначеному законодавством України про банки і банківську діяльність (частина третя статті 6 Закону України від 19.09.1991 №1576-XII "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин).
79. Особливості правового статусу, створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, що провадять діяльність на ринках фінансових послуг, визначаються законами, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності. У разі суперечності норм Закону України "Про акціонерні товариства" з нормами законів, що регулюють порядок надання фінансових послуг та здійснення банківської діяльності, такі норми мають перевагу (частина шоста статті 1 Закону України від 17.09.2008 № 514-VI "Про акціонерні товариства" (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин).
80. Особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (частина друга статті 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
81. Юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму та назву. Найменування установи має містити інформацію про характер її діяльності. Юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування. Найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру (частини перша та третя статті 90 ЦК України). Цьому кореспондує частина перша статті 2 Закону України "Про господарські товариства". Разом з тим частина четверта статті 3 Закону України "Про акціонерні товариства" уточнює, що повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити назву його типу (публічне чи приватне) і організаційно-правової форми (акціонерне товариство). Це кореспондує частині першій статті 15 Закону України "Про банки і банківську діяльність"
82. Суб`єкт господарювання не має права у своїй назві використовувати слово "банк" без реєстрації цього суб`єкта як банку Національним банком України, крім випадків, передбачених законом (частина сьома статті 334 ГК України). У частині третій статті 15 Закону України "Про банки і банківську діяльність" уточнено відповідні винятки (не розповсюджуються на ПАТ "Український інноваційний банк"), а також вказано, що слово "банк" та похідні від нього дозволяється використовувати у назві лише тим юридичним особам, які зареєстровані Національним банком України як банк і мають банківську ліцензію.
83. Вищим органом управління банку є загальні збори учасників банку, що вирішують будь-які питання діяльності банку (частина перша статті 37 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
84. Відповідно до частини шостої статті 334 ГК України банки у своїй діяльності керуються ГК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", іншими законодавчими актами.
85. Зміни до статуту банку підлягають державній реєстрації відповідно до законодавства з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про банки і банківську діяльність" (частина друга статті 16 цього Закону). Зазначеному кореспондує частина перша статті 7 Закону України "Про господарські товариства", яка передбачає, що зміни, які сталися в установчих документах товариства і які підлягають державній реєстрації, реєструються відповідно до порядку, визначеному Законом України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Закон про держреєстрацію).
86. Державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України, зокрема у формі адміністративного регулювання, до складу якого входить: реєстрація банків і ліцензування їх діяльності; встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банків; застосування санкцій адміністративного чи фінансового характеру; нагляд за діяльністю банків; надання рекомендацій щодо діяльності банків (пункт 1 частини першої статті 66 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
87. Національний банк України, зокрема, здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі, здійснює погодження статутів банків і змін до них, ліцензування банківської діяльності та операцій у передбачених законом випадках, веде Державний реєстр банків (пункти 8 та 9 частини першої статті 7 Закону України від 20.05.1999 № 679-XIV "Про Національний банк України" (в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин, далі - Закон про Національний банк України) Повноваження Правління Національного банку України визначені статтею 15 цього Закону.
88. При здійсненні банківського нагляду Національний банк України має право вимагати від банків та їх керівників, банківських груп, учасників банківських груп усунення порушень банківського законодавства, виконання нормативно-правових актів Національного банку Україну для уникнення або подолання небажаних наслідків, що можуть поставити під загрозу безпеку коштів, довірених таким банкам, або завдати шкоди належному веденню банківської діяльності (згідно із частиною п`ятою статті 67 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
89. У разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об`єктом перевірки Національний банк України відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність", банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або наявності інших підстав, передбачених статтею 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність", адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких, зокрема, належать: віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного, відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку (пункти 12 та 13 частини першої статті 73 вказаного Закону). Порядок застосування цих заходів впливу визначається нормативно-правовими актами Національного банку України 
90. Банк може бути ліквідований: 1) за рішенням власників банку; 2) у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) (пункти 1 та 2 частини першої статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Пункту 2 частини першої статті 77 цього Закону кореспондує частина перша статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі також - Закон про гарантування вкладів).
91. Регулятивні повноваження Фонду, визначені Законом про гарантування вкладів, поширюються на всі банки в Україні. Банки зобов`язані дотримуватися нормативно-правових актів Фонду та виконувати вимоги, встановлені Фондом у межах його повноважень (частина друга статті 30 Закону про гарантування вкладів).
92. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому Законом про гарантування вкладів, здійснює, зокрема процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (пункт 8 частини другої статті 4 Закону про гарантування вкладів).
93. Частина друга статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність", що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд для вжиття ним заходів, передбачених Законом про гарантування вкладів.
94. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до Закону про гарантування вкладів, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання (частина п`ята статті 34 Закону про гарантування вкладів).
95. Фонд у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону про гарантування вкладів (частина п`ята статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
96. Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку (частина четверта статті 44 Закону про гарантування вкладів). З дня початку процедури ліквідації банку, зокрема припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління [ради директорів]) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку (пункт 1 частини другої статті 46 Закону про гарантування вкладів). Повноваження Фонду під час здійснення ліквідації банку врегульовані статтею 48 Закону про гарантування вкладів.
97. Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного реєстру (згідно із частиною шостою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність"). Цьому кореспондують частина п`ята статті 91 ГК України та частина третя статті                 53 Закону про гарантування вкладів. Рішення щодо виключення відомостей про банк з Державного реєстру банків приймає уповноважена посадова особа Національного банку України на підставі документів, передбачених законодавством України, отриманих від Фонду або ліквідаційної комісії банку, що ліквідується, за рішенням власників (згідно із пунктом 3.1 глави 3 розділу ІІІ Положення про заходи впливу). Пакети документів для обох випадків передбачені в пункті 3.2 глави 3 розділу ІІІ Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 17.08.2012 № 346.
98. Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора (частина сьома статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
99. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 37 Закону про гарантування вкладів Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень, зокрема має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, отже і представляти відповідача у справах за позовом до банку.
100. За змістом статей 1, 9, 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" до ідентифікуючих юридичну особу відомостей віднесено зокрема її ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
101. Ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код. У разі припинення юридичної особи шляхом приєднання до іншої юридичної особи та створення на базі юридичної особи, що припинилася, відокремленого підрозділу ідентифікаційний код такої юридичної особи залишається за відокремленим підрозділом. В інших випадках припинення юридичної особи присвоєння її ідентифікаційного коду новоствореним суб`єктам забороняється (пункт 6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України).
102. Відповідно до статті 92 та частини п`ятої статті 336 ГК України, частини третьої статті 6 Закону України "Про господарські товариства", частини шостої статті 1 Закону України "Про акціонерні товариства", частини першої статті 1, статті 3 та частини другої статті 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність" в Україні діє спеціальне законодавство, яке регулює утворення банків, їх статус та припинення, здійснення ними/припинення банківської діяльності (далі - банківське законодавство), до якого, зокрема, входять Закон України "Про банки і банківську діяльність", Закон України "Про Національний банк України", Закон України "Про гарантування вкладів фізичних осіб", нормативно-правові акти Національного банку України, також Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України, інші закони в частині, що не суперечить попереднім зазначеним нормативним документам, та визначають зміст спеціальної правосуб`єктності банківської установи.
103. Ураховуючи зазначені положення законодавства, переглядаючи рішення про визнання грошових вимог ПАТ "Українська інноваційна компанія" до боржника, апеляційний суд першочергово мав дослідити питання чи перейшли від ПАТ "Укрінбанк" до ПАТ "Українська інноваційна компанія" права та обов`язки банківської установи у спірних правовідносинах, що виникли внаслідок здійснення відповідачем ліцензованої банківської діяльності з огляду на установлені судом обставини реєстрації нової редакції статуту                           ПАТ "Укрінбанк", зміни найменування на ПАТ "Укрінком" (надалі ПАТ "Українська інноваційна компанія"), зміни місцезнаходження товариства та видалення певних видів діяльності з установчих документів товариства на підставі рішень позачергових загальних зборів акціонерів та дотримання встановленої законодавством процедури під час цих змін.
104. У разі припинення діяльності суб`єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу (частини перша та третя статті 25 ГПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Аналогічні підстави правонаступництва та порядок заміни сторони або третьої особи у справі передбачено частинами першою, третьою статті 52 ГПК України (у редакції, чинній з 15.12.2017).
105. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.
106. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1 та 4 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частини перша статті 14                ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).
107. Суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства (частина п`ята статті 5 ГК України).
108. Відповідно до частин другої та третьої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватись від дій, які б могли б порушити права інших осіб, не допускається зловживання правом в інших формах.
109. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України).
110. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених           ГК України (частина третя статті 202 ГК України). Припинення зобов`язання регулюється главою 50 ЦК України.
111. Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом (частини перша та четверта статті 104 ЦК України). Частинам першій та четвертій статті 104           ЦК України кореспондує частина перша статті 59 та частина перша статті 91             ГК України. Частині першій статті 104 ЦК України також кореспондує частина перша статті 79 Закону України "Про акціонерні товариства".
112. Особливості ліквідації банків встановлюються Законом України "Про банки і банківську діяльність" (частина четверта статті 110 ЦК України).
113. Реорганізація банку - злиття, приєднання, виділення, поділ банку, перетворення його організаційно-правової форми, наслідком яких є передача, прийняття його майна, коштів, прав та обов`язків правонаступникам (абзац сороковий частини першої статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
114. У разі реорганізації банку шляхом перетворення до таких правовідносин не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи. Під час проведення реорганізації банку шляхом перетворення кредитори не мають права вимагати від банку припинення чи дострокового виконання зобов`язання (частина третя статті 26 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
115. Як вже зазначалося раніше, власники банку мають право розпочати процедуру ліквідації банку за рішенням загальних зборів лише після надання на це згоди Національного банку України та за умови відкликання банківської ліцензії.
116. Банк подає документи для проведення державної реєстрації змін до статуту банку після їх погодження Національним банком України. Перелік документів та порядок погодження змін до статуту банку встановлюються Національним банком України, який приймає рішення про погодження змін до статуту банку або про відмову в їх погодженні не пізніше місячного строку з дня подання повного пакета документів. Національний банк України в установленому ним порядку вносить відповідний запис до Державного реєстру банків після проведення державної реєстрації змін до установчих документів (частини четверта та шоста-восьма статті 16 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
117. Документи, що подаються для державної реєстрації, повинні відповідати переліку вимог, передбаченому частиною першою статті 15 Закону про держреєстрацію, зокрема установчі документи банків, інших юридичних осіб, які згідно із законом підлягають погодженню (реєстрації) відповідно Національним банком України, іншими державними органами, подаються з відміткою про їх погодження відповідним органом (пункт 10).
118. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними (частина третя статті 36 Закону про гарантування вкладів).
119. Тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду (частина перша статті 35 Закону про гарантування вкладів). Особливості передачі активів і зобов`язань неплатоспроможного банку визначені статтею 40 Закону про гарантування вкладів.
120. Відшкодування вкладникам коштів за їх вкладами після прийняття рішення Національним банком України про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку з підстав, передбачених частиною другою статті 77 (відкликання банківської ліцензії) Закону України "Про банки і банківську діяльність" закріплене статтею 26 Закону про гарантування вкладів, яка також передбачає відповідне набуття Фондом статусу кредитора відповідного банку. Завершує Фонд відповідні виплати у день подання документів для внесення до Єдиного реєстру запису про ліквідацію банку як юридичної особи.
121. Відповідно до змісту положень банківського законодавства лише реорганізація банку передбачає правонаступництво. Способи реорганізації банку передбачені статтею 26 Закону України "Про банки і банківську діяльність". До реорганізації не застосовуються норми законодавства щодо припинення юридичної особи.
122. Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що зміна назви акціонерного товариства (банку) без зміни його організаційно-правової форми, виключення з його назви слова "банк", виключення з видів його діяльності "діяльності комерційних банків" не є ані перетворенням цієї юридичної особи в розумінні статті 108 ЦК України (статті 87 Закону України "Про акціонерні товариства"), ані виділом в розумінні статті 109 ЦК України (статті 86 цього Закону), ані припиненням шляхом злиття, приєднання або поділу в розумінні статті 106 ЦК України (статей 83-85 Закону України "Про акціонерні товариства"). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 № 914/3587/14 стосовно зміни найменування (типу) акціонерних товариств.
123. Таким чином, в результаті зміни найменування з ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "Укрінком", виключення з передбачених статутом видів діяльності "діяльності комерційних банків" (рішення загальних зборів акціонерів від 13.07.2016 ) та зміни найменування товариства з ПАТ "Укрінком" на ПАТ "Українська інноваційна компанія" (рішення загальних зборів акціонерів від 28.03.2017) нова банківська установа відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" не утворилась.
124. Власники ПАТ "Український інноваційний банк", приймаючи рішення про відмову від "банківської діяльності", висловили своє бажання припинити таку діяльність, яка є складовою спеціальної правосуб`єктності банку як юридичної особи, але вони не звернулись до існуючої процедури ліквідації банку за їх рішенням, передбаченої статтею 78 Закону України "Про банки і банківську діяльність", погодження якої з боку Національного банку України неможливе в силу чинності у відповідного банку статусу проблемного, що відповідає як статті 78 цього Закону так і пункту 2.4 глави 2 розділу ІІІ Положення про заходи впливу.
125. Також відповідно до банківського законодавства реорганізація банку або його ліквідація за рішенням власників має відбуватись за погодження з Національним банком України. Відповідного погодження не встановлено. Разом з тим банківським законодавством, зокрема статтями 16 та 46 Закону України "Про банки і банківську діяльність", також передбачено інформування та погодження з Національним банком України змін до статуту банку, а також їх реєстрацію тільки після погодження таких змін Національним банком України. 
126. Банківське законодавство не передбачає правонаступництво у разі ліквідації банку. Крім того, з урахуванням частини шостої статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", частини третьої статті 53 Закону про гарантування вкладів, пункту 3.1 глави 3 розділу ІІІ Положення про заходи впливу ліквідація банку ані за ініціативою Національного банку України, ані за ініціативою власників банку не може вважатись завершеною, оскільки не відповідає вимогам цих нормативних положень, що визначають момент закінчення ліквідації банку.
127. За таких обставин, Велика Палата Верховного Суду у справі № 925/698/16 (постанова від 10.12.2019) сформувала висновок, зазначивши, що незалежно від того чи проведена ліквідація банку чи ні, банк зобов`язаний узгоджувати внесення змін до свого статуту з Національним банком України відповідно до вимог банківського законодавства. Ця вимога чинна незалежно від чинності Постанови Національного банку України про неплатоспроможність банку, Рішення Фонду про тимчасову адміністрацію, Постанови Національного банку України про відкликання ліцензії та ліквідацію банку, Рішення Фонду про ліквідацію банку.
128. Стаття 15 Закону України "Про банки і банківську діяльність" дійсно передбачає, що слово "банк" може бути тільки в назві юридичної особи, яка зареєстрована Національним банком України як банк та має банківську ліцензію. З тієї точки зору, що ПАТ "Український інноваційний банк" є зареєстрованим Національним банком України як банк, але втратив банківську ліцензію та не відновив її, може видатися, що у цьому є певна невідповідність вказаним вище положенням. Однак розуміння статті 15 Закону України "Про банки і банківську діяльність" має не виходити за межі інших положень банківського законодавства. Дослівне тлумачення статті 15 Закону України "Про банки і банківську діяльність" в тому контексті, що відкликання банківської ліцензії призводить до необхідності виключення з назви банку слова "банк", не відповідає суті подальших процедур щодо банку, у якого відкликана банківська ліцензія, передбачених цим законодавством. Законом не передбачено виключення з назви банку слова "банк" після відкликання ліцензії банку. Банківським законодавством передбачена послідовність процедур для випадку відкликання банківської ліцензії. Перебування банку у цих процедурах з наявним у його назві словом "банк" не порушує мети спеціальних вимог до назви банку та слова "банк" у його назві, оскільки відсутність банківської ліцензії припиняє банківську діяльність банку але не припиняє сам банк з його існуючими правами та обов`язками, які виникли в результаті банківської діяльності до відкликання банківської ліцензії (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 913/549/17, від 11.03.2020 у справі № 905/1342/17).
129. Виведення банку з ринку шляхом виключення слова "банк" з його назви та "банківської діяльності" з видів його діяльності законом не передбачено. Попри те, що закон не містить прямої заборони вказаних рішень керівників банку як таких, здійснення цього без узгодження з Національним банком України не відповідає загальним принципам банківського законодавства.
130. Отже, перехід прав та обов`язків від ПАТ "Український інноваційний банк" до ПАТ "Укрінком" (в подальшому ПАТ "Українська інноваційна компанія"), яка заявляє про своє отримання прав та обов`язків цього банку, не міг відбуватися лише на підставі виключення кредитною установою із своєї назви слова "банк" та виключення з видів своє діяльності "банківської діяльності" без дотримання вимог банківського законодавства. Організаційні зміни банку від 13.07.2016 та від 28.03.2017 не відповідають вимогам банківського законодавства.
131. Зазначені правові висновки є актуальними та релевантними для застосування у цій справі і колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для відступлення від них.
132. Однак, наведеного вище суд апеляційної інстанції не врахував та помилково керувався висновками Верховного Суду у справі № 910/4475/19 (постанова від 18.11.2022) сформованими за інших суттєвих для правозастосування обставин справи, а саме:
- стосується питання правомірності відкриття провадження у справі про банкрутство банківської установи та щодо іншого суб`єкта - Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (далі - ПАТ "Златобанк");
- на дату відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ "Златобанк" відомості про цей банк не були виключені з Державного реєстру банків;
- зміна найменування ПАТ "Златобанк" на ПАТ "Злато" та адреси юридичної особи відбулася під час процедури банкрутства;
- скасування в подальшому за рішенням суду реєстраційної дії стосовно змін у найменуванні ПАТ "Златобанк" (перереєстрація Боржника в юридичну особу з назвою, що не містить слово "банк" - ПАТ "Злато", які в подальшому скасовані рішенням суду як незаконні реєстраційні дії) та внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: державна реєстрація змін до установчих документів; зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна місцезнаходження, зміна складу або інформації про засновників;
чого у цій справі (№ 902/538/16) при розгляді грошових вимог ПАТ "Українська інноваційна компанія" встановлено не було.
133. Отже, враховані апеляційним судом при ухваленні оскаржуваної постанови висновки касаційної інстанції у справі № 910/4475/19 ґрунтуються на суттєво відмінних обставинах справи та стосуються питання правомірності відкриття провадження у справі про банкрутство стосовно банку щодо якого здійснюються заходи виведення з ринку, отже такі правові висновки не є релевантними для застосування у даній справі.
134. Відтак, з урахуванням наведених положень та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку, що всупереч вказівкам касаційного суду у постанові від 26.10.2021 апеляційний суд під час нового апеляційного перегляду неповно дослідив обставини справи щодо підстав і правомірності участі ПАТ "Український інноваційний банк" у правовідносинах між ПАТ "Укрінбанк" та боржником, неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, покликався на нерелевантний висновок касаційної інстанції у справі № 910/4475/19, тому дійшов передчасних і немотивованих висновків про належність ПАТ "Українська інноваційна компанія" статусу банківської установи, відтак і кредитора у справі про банкрутство ТзОВ "Рітон".
135. Отже, мало місце порушення приписів частини п`ятої статті 310 ГПК України про те, що висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
136. Наведене вище є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 у справі № 902/538/16, а тому, із врахуванням мотивів такого скасування, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для надання оцінки іншим доводам касаційної скарги.
Щодо суті касаційної скарги
137. Ураховуючи наведене вище суд касаційної інстанцій дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги ПАТ "Українська інноваційна компанія" та скасування постанови суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий апеляційний розгляд.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
138. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
139. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
140. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).
141. Відповідно до частини п`ятої статті 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
142. За таких обставин відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю рішення по суті вимог кредитора, тому оскаржувана постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 у справі № 902/538/16 підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.
143. Під час нового розгляду справи, суду слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи, прав і обов`язків сторін, зокрема першочергово для встановлення наявності чи відсутності у ПАТ "Українська інноваційна компанія" права на заявлення грошових вимог до ТзОВ "Рітон", які ґрунтуються на зобов`язаннях з правовідносин між ПАТ "Укрінбанк" та боржником.
Щодо судових витрат
144. У зв`язку із частковим задоволенням касаційної скарги та направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл витрат зі сплати судового збору за подання і розгляд касаційної скарги Верховним Судом відповідно до статті 129 ГПК України не здійснюється.
Висновки щодо застосування норм права
145. Системний аналіз положень 110 ЦК України , статей 16, 26, 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", статей 26, 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статті 15 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" дає підстави для висновку, що зміна назви акціонерного товариства (банку) без зміни його організаційно-правової форми, виключення з його назви слова "банк", виключення з видів його діяльності "діяльності комерційних банків" не є ані перетворенням цієї юридичної особи в розумінні статті 108 ЦК України (статті 87 Закону України "Про акціонерні товариства"), ані виділом в розумінні статті 109 ЦК України (статті 86 цього Закону), ані припиненням шляхом злиття, приєднання або поділу в розумінні статті 106 ЦК України (статей 83-85 Закону України "Про акціонерні товариства"). 
146. Банківське законодавство не передбачає правонаступництво у разі ліквідації банку. Крім того, з урахуванням частини шостої статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", частини третьої статті 53 Закону про гарантування вкладів, пункту 3.1 глави 3 розділу ІІІ Положення про застосування Національним банком України заходів впливу ліквідація банку ані за ініціативою Національного банку України, ані за ініціативою власників банку не може вважатись завершеною, оскільки не відповідає вимогам цих нормативних положень, що визначають момент закінчення ліквідації банку.
147. Незалежно від того чи проведена ліквідація банку чи ні, банк зобов`язаний узгоджувати внесення змін до свого статуту з Національним банком України відповідно до вимог банківського законодавства. Ця вимога чинна незалежно від чинності Постанови Національного банку України про неплатоспроможність банку, Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про тимчасову адміністрацію, Постанови Національного банку України про відкликання ліцензії та ліквідацію банку, Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ліквідацію банку.
На підставі наведеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" задовольнити частково.
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 у справі № 902/538/16 скасувати повністю.
3. Справу № 902/538/16 направити на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          О. О. Банасько

Судді                                                                                                    В. І. Картере

                                                                                                    В. Г. Пєсков