УХВАЛА

26 жовтня 2022 року 
м. Київ
справа №600/3122/21-а
адміністративне провадження № К/990/25400/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Олендера І.Я., 
суддів: Васильєвої І.А., Гончарової І.А.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.11.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі №600/3122/21-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати Автоцентр» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
в с т а н о в и в:
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Чернівецькій області, утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України 15.09.2022 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та недотримання норм процесуального права, просить скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.11.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі №600/3122/21-а, ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати Автоцентр» у повному обсязі. 
У поданій відповідачем касаційній скарзі також наведено підстави, що зумовили пропуск визначеного законом процесуального строку на касаційне оскарження спірних судових рішень.
Верховний Суд ухвалою від 23.09.2022 касаційну скаргу відповідача залишив без руху з мотивів її невідповідності вимогам пункту 4 частини першої, частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Цією ж ухвалою суд визначив скаржнику строк впродовж якого особа має право усунути виявлені недоліки касаційної скарги шляхом подання до суду: 1) уточненої касаційної скарги з конкретизацією у ній підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі, зокрема, пунктів 2, 4 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначення яких, у відповідності до вимог статті 328 КАС України, є обов`язковим при поданні касаційної скарги; 2) документа про сплату 45400,00грн суми судового збору за подання касаційної скарги у даній справі.   
Вказану ухвалу Верховного Суду вручено представнику заявника 03.10.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України до суду подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.11.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі №600/3122/21-а, до якої долучено платіжний документ від 28.09.2022 №2271 на суму 45400,00грн. 
Як убачається зі змісту поданої відповідачем заяви, останній, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, цитує положення Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, а також деякі постанови Верховного Суду, зазначаючи, що суди першої та апеляційної інстанцій у справі №600/3122/21-а неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконних рішень про задоволення позову у зв`язку з відсутністю, як на думку скаржника, реальності проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентами. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій при задоволенні позову не врахували висновків Верховного Суду, викладених у наведених скаржником постановах, що є підставою для оскарження судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Також вважає, що викладене ним обґрунтування є достатньою підставою для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішеннях Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, що є підставою для касаційного оскарження відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України. Також зазначає про наявність підстави для перегляду судових рішень у відповідності до пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Перевіряючи усунення Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України недоліків касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху, Суд виходить з наступного.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховний Суд зазначив, що посилаючись на положення пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України, правовий зміст якої визначає підставу для касаційного оскарження саме відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, скаржник не зазначає від якого саме висновку Верховного Суду застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні слід відступити, не наводить обґрунтування необхідності відступлення від висновку Верховного Суду, не наводить конкретних норм права, від висновку щодо застосування яких належить відступити, не зазначає і чому, на переконання скаржника, норми права застосовано неправильно та не вказує, який висновок контролюючий орган вважає правильним. Також посилаючись на положення частини четвертої, пункту 1 частини другої статті 353 КАС України скаржник не вказує, які саме зібрані у справі докази, судами залишилися не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цими судами норм процесуального права, а вимогами касаційної скарги є не направлення справи на новий розгляд (як це передбачено статтею 353 КАС України), а скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, що передбачено статтею 351 КАС України.     
Також відповідач не наводить доводів, які б свідчили про взаємозв`язок між посиланням скаржника на наявність послідовної практики Верховного Суду та висновками судів першої та  апеляційної інстанцій у цій справі, які, фактично, відповідають тій практиці, яку наводить скаржник у касаційній скарзі, що унеможливлює вирішити питання дійсних підстав для касаційного оскарження судових рішень та в чому саме скаржник вбачає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що унеможливлює встановити взаємозв`язок доводів касаційної скарги з вимогами про скасування рішення та постанови апеляційного суду у повному обсязі.
Зі змісту уточненої касаційної скарги неможливо виокремити ні позицію скаржника із посиланням на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, ні відповідну позицію із посиланням на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України. При цьому, з огляду на викладене скаржником обґрунтування, є підстави вважати, що воно є єдиним як для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, так і для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Однак, у випадку оскарження судових рішень в межах висновку щодо застосування однієї і тієї ж норми матеріального права пункти 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України за своїм змістом є взаємовиключними.
В іншій частині уточнена касаційна скарга є майже ідентичною її попередній редакції, обґрунтування якої Верховний Суд вже визнав недостатнім для відкриття касаційного провадження.
Крім того, аналогічно попередній редакції касаційної скарги, в уточненій скаржник так і не наводить доводів про неправильне застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права (із обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України) про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати Автоцентр», що унеможливлює встановити взаємозв`язок доводів, наведених у касаційній скарзі, з вимогами про скасування рішення та постанови апеляційного суду в повному обсязі.
Посилання скаржника на положення пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, як підставу касаційного оскарження судових рішень у цій справі Верховний Суд також вважає необґрунтованим, оскільки зазначена підстава регламентує її прийнятність у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою та (або) третьою статті 353 цього Кодексу.
При цьому, скаржник має враховувати, що конструкція вищенаведених норм КАС України, з урахуванням змін, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, є такою, що посилання на положення пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень щодо недослідження зібраних у справі доказів, можливе виключно в сукупності з посиланням на пункти 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Суд звертає увагу на те, що якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Разом з тим, редакційні уточнення касаційної скарги не містять конкретизації пункту частини другої чи/або третьої статті 353 КАС України, що свідчить про неналежне правове обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України та неприйнятність доводів викладених у поданій касаційній скарзі, а вимогами касаційної скарги є не направлення справи на новий розгляд (як це передбачено статтею 353 КАС України), а скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нової постанови про відмов у задоволенні позову, що передбачено статтею 352 КАС України.   
Фактично, обґрунтування скаржника зводиться до надання неправильної, як на думку скаржника, правової оцінки встановленим у цій справі обставинам у сукупності з наданими доказами, що не є тотожним неправильному застосуванню норм матеріального права; цитування встановлених контролюючим органом порушень та норм діючого, на момент виникнення спірних правовідносин законодавча з абстрактним зазначенням, що судами рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Зазначене у сукупності свідчить про те, що скаржник не врахував мотивів і роз`яснень, наданих судом в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху, і подав уточнену касаційну скаргу, яка містить ті ж недоліки, які стали підставою для залишення касаційної скарги без руху.
Таким чином, є підстави вважати, що у встановлений судом строк недоліки касаційної скарги заявник не усунув, вимоги ухвали про залишення скарги без руху виконав не повністю.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Відповідно до другого речення частини шостої статті 332 КАС України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
З огляду на наведене, подана у цій справі касаційна скарга підлягає поверненню її заявникові.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 251, 330, 332 КАС України, Суд - 
у х в а л и в:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.11.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі №600/3122/21-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати Автоцентр» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, скаржнику - копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявнику касаційної скарги, що її повернення не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                                                                                                     І.Я. Олендер
                                                                                                                                                                                                                                      І.А. Васильєва
                                                                                                                                                                                                                          І.А. Гончарова