ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 р.	Справа № 520/23771/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Спаскіна О.А. ,
          
          розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного  фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, по справі № 520/23771/21
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Головного управління Пенсійного  фонду України в Харківській області ,         Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області                 
          про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі за текстом – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі за текстом – ГУ ПФУ в Житомирській області, перший відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом – ГУ ПФУ в Харківській області, другий відповідач), у якому просив:
– визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 21 жовтня 2021 року о/р № 963370140628;
– зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року по формулі: П = 80% х 3п(мін)х5, де П – розмір пенсії, Зп(мін) – розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року, без обмеження розміру пенсії по інвалідності;
– встановити судовий контроль за виконанням даного рішення.
В обґрунтування позовних вимог послався на незаконність та необґрунтованість спірного рішення, яке прийняте з порушенням законодавчо встановлених гарантій на належний розмір виплати учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, закріплених ч. 1 ст. 46 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі – Закон № 796-ХІІ), а тому підлягає скасуванню. Звернув увагу на пріоритетність норм Конституції України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема, Загальної декларації прав людини 1948 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 2), Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13), над нормами національного законодавства у разі виникнення суперечностей. Вважає, що має право на отримання пенсії виключно за ч.3 ст.59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за формулою : П = 80 % х Зп(мін) х 5, де П – розмір пенсії, Зп(мін) – розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року, а не за формулою, викладеною в п.9-1 постанови Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011, яка застосована органами пенсійного фонду.  
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 у справі № 520/23771/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 21 жовтня 2021 року о/р № 963370140628.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня поточного року по формулі: П = 80% х Зп(мін)х5, де П – розмір пенсії, Зп(мін) – розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року, без обмеження розміру пенсії по інвалідності.
Другий відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій після уточнення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про наявність у органів Пенсійного фонду України визначених нормативно-правовими актами повноважень застосовувати положення ст. ст. 39, 50 – 52, 54 Закону № 796-ХІІ, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Вказує, що розмір пенсії, яка виплачувалась позивачу на момент виникнення спірних правовідносин, відповідає положенням постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210, яка була та залишається чинною і не передбачає права особи на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року по формулі: П = 80% х Зп(мін)х5, де П – розмір пенсії, Зп(мін) – розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року, без обмеження розміру пенсії по інвалідності.
Вважає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми ст.ст. 122, 123 КАС України в частині встановлення дотримання позивачем строку на звернення до суду за захистом своїх прав.
Позивач правом на подачу відзиву до суду апеляційної інстанції не скористався.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом – КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 20 листопада 1988 року по 20 травня 1989 року.
Експертним висновком від 09 жовтня 1991 року встановлено, що захворювання, які були виявлені у ОСОБА_1 , пов`язані з впливом іонізуючих та інших шкідливих факторів при виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
У зв`язку з наявністю захворювань позивачу була встановлена ІІ група інвалідності безстроково, внаслідок виконання обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 22.06.2010 та довідкою до акту огляду МСЕК серія 10-ААА № 261440, з яких вбачається, що позивач відноситься до першої категорії осіб учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
13.10.2021 позивач звернувся до керівника Ізюмського відділу обслуговування громадян у м. Харкові (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області з заявою, у якій просив перерахувати та виплатити пенсію в порядку та розмірі, визначеному Законом № 796-ХІІ з урахуванням рішень Конституційного Суду з зазначеного питання.
Рішенням першого відповідача о/р № 963370140628 від 21.10.2021 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі та порядку, визначеному Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 01.01.1992 та Законом № 796-ХІІ з урахуванням рішень Конституційного Суду починаючи з 25.04.2019.
Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування, а також зобов`язання вчинити певні дії.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з протиправності спірного рішення, як такого, що порушує право позивача на отримання пенсії в належному розмірі, оскільки з 25.04.2019, дати набуття чинності рішенням Конституційного суду України (другий сенат) щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 25 квітня 2019 року №1-р (ІІ)/2019 справа № 3-14/2019, на позивача поширюються вимоги частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, як на учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження спеціальних зборів, що дає йому право на перерахунок пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, а тому існують законодавчо визначені підстави для обчислення пенсії позивача безпосередньо на підставі Закону № 796-ХІІ, а не за формулою, яка викладена у постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.
З огляду на те, що відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено правомірності вчинених дій (прийняття спірного рішення), суд першої інстанції дійшов висновку, що другий відповідач повинен нарахувати та виплачувати позивачу пенсію по інвалідності у зв`язки зі зміною мінімальної заробітної плати з 01 січня 2021, обчислену з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня поточного року по формулі: П = 80% х Зп(мін)х5, де П – розмір пенсії, Зп(мін) – розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року, без обмеження розміру пенсії по інвалідності.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скаргт, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає таке.
Колегія суддів зазначає, що спір по справі виник внаслідок різного тлумачення сторонами підстав для перерахунку пенсії позивача у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону №796-XII, а також проведення відповідних виплат без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Положеннями статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі – Закон № 1788-XII) унормовано, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону № 1788-XII визначені види пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Аналогічні приписи закріплено і у статтях 9, 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку (стаття 6 Закону № 1788-XII).
Статтею 15 Закону № 1788-XII визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.
Пунктом 13 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV встановлено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачу, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та є інвалідом ІІ групи по захворюванню, що пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, призначена пенсія по інвалідності відповідно до вимог ст. 54 Закону № 796-XII.
Особливості призначення пенсій військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, передбачені у ст. 59 Закону № 796-ХІІ.
Колегія суддів зазначає, що на час апеляційного перегляду справи вона не може оминути наявності правового висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 520/12609/19 щодо обчислення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати згідно з ч. 3 ст. 59 Закону №796-XII з 26 квітня 2019 року, та прийняття рішення, яке б йому суперечитиме. 
Так, за змістом вказаного судового рішення суду касаційної інстанції серед іншого було вирішено питання щодо наявності у особи, яка отримує пенсію по інвалідності, як і позивач відповідно до вимог статті 54 Закону № 796-XII, право на призначення пенсії по інвалідності на підставі положень частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ.
Згідно з ч.3 ст.59 Закону № 796-XII (з урахування рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі № 1-р(ІІ)/2019) особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
З посиланням на ч.3 ст. 54 Закону № 796-XII Верховний Суд зазначив, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Постановою КМ України від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджено Порядок № 1210, пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону № 796-XII.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 року № 851 постанову від 23.11.2011 № 1210 доповнено п. 9-1 наступного змісту:
«9-1. За бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою:
П=Зс*Кзс*Кв/100%, де П – розмір пенсії; Зс – середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс – середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв – розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс=Зп(мін)*5/Зс1
де Зп(мін) – розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;
Зс1 – середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.
Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.
У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1січня відповідного року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» абзац перший п. 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, викладено у такій редакції:
За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П=Зс*Кзс*Кв/100%
де П – розмір пенсії; Зс – середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс – середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв – розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).
Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:
Кзс=Зп(мін)*5/Зс1
де Зп(мін) – розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;
Зс1 – середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.
Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.
У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Застосування формули, передбаченої Порядком № 1210, при обчисленні розміру пенсії узгоджується також зі змістом частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, що передбачає право особи на обчислення пенсії по інвалідності відповідно до цього Закону або за бажанням - із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Таким чином, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у вказаній постанові, Закон № 796-XII та Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” № 2262-XII (далі – Закон № 2262-XII) не містять положень про те, що пенсія по інвалідності розраховується саме у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, водночас передбачають проведення розрахунку пенсії у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.
Нова (остання) редакція частини третьої статті 59 Закону № 796-XII лише розширила перелік категорій осіб, які мають право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, а також змінила величину (розрахунковий покажчик) для обчислення пенсії, але не запровадила (не встановила) новий розмір пенсії.
До внесення змін до Закону № 796-XII і викладу частини третьої статті 59 цього Закону в новій редакції, а також до Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019, № 1-р(ІІ)/2019, які в загальному підсумку розширили перелік осіб, які мають право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, і включили до кола цих осіб військовозобов`язаних, призваних на військові збори, чи осіб начальницького і рядового складу інших військових формувань, обрахування і призначення пенсії по інвалідності на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-XII, приміром для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби, провадилися відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, але не встановленої законом на 1 січня відповідного року, а з мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження. Для такого обчислення і призначення пенсії застосовувався Порядок № 1210.
Розширення кола осіб, які мають права на призначення пенсії по інвалідності з тієї самої кратності і бази обчислення, але зміненої величини (розміру мінімальної заробітної плати) обчислення, без зміни умов та порядку обчислення на підставі закону не дає жодних підстав вважати, що законодавець наче запровадив розмір пенсії по інвалідності в твердих (абсолютних) числах й водночас відмовився й скасував розрахунок пенсії за формулою, передбаченою Порядком № 1210.
Колегія суддів зазначає, що формула, що передбачена пунктом 9-1 Порядку № 1210 (зі змінами), і положення Порядку не скасовані та є чинними.
Отже, пенсія позивача, що призначена на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-XII, має розраховуватись виключно з урахуванням встановленої п. 9-1 Порядку № 1210 формули.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що підстави для перерахунку пенсії позивача, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, згідно ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII з 13.10.2021, без застосування формули, зазначеної в Порядку № 1210, із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 851 від 15.11.2017 та № 543 від 26.06.2019 відсутні.
Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 21 жовтня 2021 року о/р № 963370140628 прийнято з дотриманням критеріїв, встановлених ч.2 ст. 2 КАС України, відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року по формулі: П = 80% х 3п(мін)х5, де П – розмір пенсії, Зп(мін) – розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня поточного року, без обмеження розміру пенсії по інвалідності, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення позивачем строку звернення до суду, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Так, приписами ч.ч.1,2 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.
Поняття «повинна була дізнатись», використане у ст. 122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Верховний Суд у постанові від 02 березня 2021 року по справі №758/7700/17 зазначив, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, з моменту отримання грошових виплат, при отриманні від органу Пенсійного фонду України повідомлення про призначення пенсії, відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення про відмову в перерахунку пенсії винесене першим відповідачем 21.10.2021. 
Колегією суддів встановлено, що позов про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії надійшов до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду 17.11.2021, що підтверджується відміткою на штампі вхідної кореспонденції суду, а засобами поштового зв`язку направлено 15.11.2021 (згідно відбитку штампу Укрпошти на конверті). Отже, позов подано в межах шестимісячного строку на звернення до суду за захистом своїх прав, встановленого ст. 121 КАС України.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (№ 65518/01; пункт 89), “Проніна проти України” (№ 63566/00; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Беручи до уваги, що судом першої інстанції під час вирішення спірних правовідносин не надано належної оцінки фактичним обставинам у справі та невірно застосовано до спірних відносин норми матеріального права з підстав та мотивів, викладених вище, колегія дійшла висновку про скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі № 520/2377/21, з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ч.4 ст. 229, ч.4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного  фонду України в Харківській області  - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2021 по справі № 520/23771/21  - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити в повному обсязі. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій    О.А. Спаскін