УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 289/490/20
провадження № 51-3606ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_2,
суддів                        ОСОБА_3, ОСОБА_4, 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 травня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року, 
встановив:
За вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 травня 2022 року ОСОБА_1 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: 
за ч. 2 ст. 156 КК України - на строк 8 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю; за ч. 4 ст. 152 КК України - на строк 14 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю. 
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року зазначений вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями, постановленими щодо ОСОБА_1 , та порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, 
суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог 
п. 4 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального 
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не  були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того 
чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. 
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). 
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно                 
до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. 
Однак, касаційна скарга захисника не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Зокрема, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник вказує на оскарження ним ухвали Житомирського апеляційного суду від 16 вересня 2022 року, яку і просить переглянути у касаційному порядку, при цьому додає до скарги копію ухвали зазначеного суду від 16 серпня 2022 року, чим допустив суперечності. 
Окрім цього, захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, як на підставу для скасування оскарженої ухвали апеляційного суду, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 412 КПК України не наводить.
До того ж захисник, вказуючи на невмотивованість ухвали апеляційного суду, 
не зазначає конкретно, які саме доводи апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив та на які з них не надав відповіді у зазначеному судовому рішенні.
Крім того, захисник заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху. 
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд 
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 03 травня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 16 серпня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_1 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_2                                    ОСОБА_3                                           ОСОБА_4