ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року	Львів	Справа № 140/1941/22 пров. № А/857/12852/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                Сеника Р.П.,  
суддів                                                                      Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судового засідання               Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА" на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі № 140/1941/22 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя в 1-й інстанції –Смокович В.І.,
час ухвалення рішення – 18.07.2022 року,
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – 28.07.2022 року,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Вест Стандарт ЮА” (далі – ТзОВ “Вест Стандарт ЮА”, відповідач, товариство) звернулось із позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ДПС у Волинській області, відповідач, податковий орган, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23 жовтня 2021 року №0059430702 (форма “В4”) та №0059400702 (форма “Р”).
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2021 року, про що складено акт від 17 вересня 2021 року №7624/07-02/42926090, на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення:
- від 23 жовтня 2021 року № 0059430702 (форма “В4”), яким встановлено порушення вимог абзацу 4 статті 44.5 Податкового кодексу України (далі - ПК України), пункту 1. статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, пункту 44.1. статті 44 ПК України та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 105188291,00 грн; 
- від 23 жовтня 2021 року №0059400702 (форма “Р”), яким встановлено порушення пункту 185.1 статті  185, пункту 187.1 статті 187, пункту 201.1 статті 201 ПК України та визначено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в загальній сумі 9915308,75 грн,
Позивач вказує, що контролюючий орган, будучи належним чином повідомленим про втрату первинних документів, видав наказ про проведення перевірки. 
Фактично ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” встановлено строк (90 днів) на відновлення втрачених документів, який спливав не раніше 01 вересня 2021 року, однак  відповідно до пункту 44.5 статті 45 ПК України строки проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим пунктом строків, але не більше ніж 120 днів. Тобто, граничним  терміном для відновлення документів було 01 жовтня 2021 року. 
Обставини втрати товариством первинних документів стали підставою для винесення наказу від 07 липня 2021 року №2000 “Про перенесення терміну проведення позапланової виїзної перевірка” та 08 вересня 2021 року таку перевірку було поновлено згідно із наказом №2585.
Запит контролюючого органу від 10 вересня 2021 року №3480/12/03-20-07-02-06 про надання копій документів позивач отримав лише 28 вересня 2021 року з якого дізнався про поновлення терміну проведення перевірки, що є порушенням вимог пункту 78.4 статті 78 ПК України, адже ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” не допускало посадових осіб відповідача до її проведення.
З наведених підстав товариство уважає, що наявність ряду процедурних порушень прямо впливає на законність винесених за результатом перевірки податкових повідомлень-рішень та просить позов задовольнити.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі № 140/1941/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що при проведенні перевірки було допущено ряд порушень, про які зазначено у позовній заяві, що прямо впливають на законність винесених за результатом перевірки податкових повідомлень-рішень.
Просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі № 140/1941/22 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
25 жовтня 2022 року суду надійшло письмове клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що представник Цимбала І.З. перебуватиме на розгляді іншої справи у Господарському суді Львівської області. Однак, це клопотання задоволеним бути не може, виходячи з положень ч. 4 ст. 196 КАС України присутність осіб, які беруть участь у справі, є не обов`язковою та судом така обов`язковою не визнавалася, а відкладення справи, призведе до необґрунтованого затягування апеляційного розгляду, коли таку може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та наданих письмових пояснень позивача викладених у позовній заяві та апеляційній скарзі.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено наявність порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваних податкових - повідомлень рішень та враховуючи факт ненадання первинних документів чи письмових доказів в спростування виявлених відповідачем порушень щодо завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за травень 2021 (код рядка 19 Декларації з податку на додану вартість) на загальну суму 105 188 291,00 грн. та заниження податкових зобов`язань (показник рядка 1.1 (колонка Б) Декларації) в сумі 7 932 247,00 грн, суд першої інстанції дійшов висновку, що податкові повідомлення - рішенням від 23 жовтня 2021 року №0059430702 та №0059400702 винесені правомірно у відповідності до вимог діючого законодавства.
Розглядаючи спір апеляційний суд виходить із наступного.
Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” зареєстроване як юридична особа та взято на облік в контролюючих органах 03 квітня 2019 року №031819105749, основний вид діяльності за КВЕД  45.11 - торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1., пункту 75.1 статті 75 , підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 ПК України, на підставі наказу від 01 липня 2021 року №1977 та у зв`язку із поданням податкової декларації за травень 2021 року з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч грн ГУ ДПС у Волинській області проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” (арк. спр. 16).
За наслідками перевірки складено акт від 17 вересня 2021 року №7624/07-02/42926090, яким встановлено порушення пункту 1 статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 201.1 статті 201 ПК України, в результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за травень 2021 (код рядка 19 Декларації з податку на додану вартість) на загальну суму 105  188 291,00 грн. та заниження податкових зобов`язань (показник рядка 1.1 (колонка Б) Декларації) в сумі 7  932 247,00 грн (арк. спр. 29-34).
На підставі акту ГУ ДПС у Волинській області винесено податкові повідомлення – рішення:
- від 23 жовтня 2021 року №0059430702 (форма “В4”), яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі  105  188 291,00 грн (арк. спр. 41); 
- від 23 жовтня 2021 року №0059400702 (форма “Р”), яким визначено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 9915308,75 грн, в тому числі: за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 7 932 247,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) –  1983061,75 грн (арк. спр. 42-43).
ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” оскаржило вказані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку шляхом подання до ДПС України скарги вихідний №10/11-1 від 10 листопада 2021 року (арк. спр. 44-46), однак рішенням ДПС України від 24 грудня 2021 року №29126/6/99-00-06-01-05-06 скаргу товариства залишено без задоволення, а податкові повідомлення – рішення від 23 жовтня 2021 року №0059430702, №0059400702 - без змін (арк. спр. 50-53). 
Позивач не погоджується із прийнятими контролюючим органом рішеннями та за захистом своїх порушених прав звернувся до суду із цим позовом.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема податку на додану вартість врегульовані положеннями Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Загальність оподаткування є одним з принципів, на якому ґрунтується податкове законодавство, згідно з яким кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
У межах цього обов`язку платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2 пункту 16.1. статті 16 ПК України).
Для підтвердження даних, визначених платником податків у податковій звітності, чинне законодавство зобов`язує такого платника податків вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (абзаци перший, другий пункту 44.1 статті 44 ПК України).
Таким чином ведення бухгалтерського обліку власної господарської діяльності є складовою податкового обов`язку платника податків, пов`язаного з обчисленням податку.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначаються спеціальним Законом України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, далі-Закон № 996-IV).
Згідно з цим Законом бухгалтерський облік - це процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.
Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (частина друга статті 3 Закону № 996-XIV ).
Обліку підлягають господарські операцій, тобто дії або події, які викликають зміни у структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (абзац п`ятий статті 1, частина перша статті 9 Закону № 996-XIV).
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про такі операції та підтверджують факти їх здійснення (абзац одинадцятий статті 1, частина перша статті 9 Закону № 996-XIV).
Серед інших, основним принципом, якому має відповідати ведення бухгалтерського обліку, є превалювання сутності над формою, що означає - облік операцій має здійснюватися відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми (абзац восьмий статті 4 Закону № 996-XIV).
Закон № 996-XIV також визначає порядок складення первинних документів, на підставі яких здійснюється бухгалтерський облік та їх обов`язкові реквізити.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає колегії суддів підстави для висновку, що формування грошових вимірників у бухгалтерському обліку, як джерелі фінансового та податкового обліків, має здійснюватися платником податку на підставі оформлених у встановленому порядку документів, які підтверджують здійснення господарських операцій за їх сутністю.
В іншому разі не можна вважати, що платник податків виконав податковий обов`язок належним чином.
На створені державою контролюючі органи у сфері оподаткування покладені функції з контролю достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, платежів (підпункт 19-1.1.2. пункту 19-1.1 статті 19 ПК України).
Обов`язку платника податку вести фінансову звітність з дотриманням вимог законодавства кореспондує право контролюючого органу в межах покладених на нього функцій запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів.(підпункт 20.1.6. пункту 20.1 статті 20 ПК України).
При цьому за загальним правилом платник податків після початку перевірки має надати контролюючому органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки (пункту 85.2 статті 85 ПК України).
Таким чином, як в ході здійснюваних контролюючим органом перевірок, так і в суді у спорах щодо достовірності первинних документів, на підставі яких здійснювався  облік господарської діяльності, і як наслідок, правомірності формування даних податкового обліку, платник податків має демонструвати доброчесну поведінку у дотриманні вимог податкового законодавства.
Якщо контролюючий орган обґрунтовує правомірність прийнятого рішення відсутністю документального підтвердження облікованих господарських операцій, обов`язок довести протилежне згідно з частиною першою статті 77 КАС України, покладається на платника податків.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Як підтверджено матеріалами справи, на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 01 липня 2021 року №1977 відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1., пункту 75.1 статті 75 , підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та пункту 200.11 статті 200 ПК України, у зв`язку із поданням податкової декларації за травень 2021 року з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч грн. була призначена позапланова виїзна документальна перевірка ТзОВ “Вест Стандарт ЮА”. Дата початку перевірки 02 липня 2021 року, тривалість 5 робочих днів (арк. спр. 16).
Пунктом 78.4. статті 78.4 ПК України передбачено, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Відповідно до пункту статті 81.1 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Копію наказу ГУ ДПС у Волинській області від 01 липня 2021 року №1977 “Про проведення позапланової виїзної документальної перевірки” особисто було вручено уповноваженій особі товариства 05 липня 2021 року разом із направленнями на перевірку від 02 липня 2021 року №1904, №1903, що не заперечується сторонами.
В ході проведення перевірки представник підприємства повідомив ревізорів про відсутність первинних документів (втрачені), на підтвердження надав копію заяви на адресу Луцького відділу поліції датовану 03 червня 2021 року про що контролюючим органом  зафіксовано в акті від 05 липня 2021 року №653/07-02/42926090 (арк. спр. 13, 17).
Відповідно до пункту 44.5. статті 44 ПК України визначено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.
Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
У зв`язку із втратою товариством документів, відповідно до наказу ГУ ДПС у Волинській області від 07 липня 2021 року №2000 терміни проведення перевірки були перенесені з 07 липня 2021 року до дати відновлення таких документів в межах строків, встановлених пунктом 44.5 статті 44 ПК України. Копію вказаного наказу було вручено представнику ТзОВ “Вест Стандарт ЮА”, про що свідчить його особистий підпис (арк. спр. 165).
Згідно із наказом ГУ ДПС у Волинській області від 08 вересня 2021 року №2585 терміни проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” були поновлені з 09 вересня 2021 року на невикористаний термін (арк. спр. 200).
Апеляційний суд враховує, що наказ ГУ ДПС у Волинській області від 01 липня 2021 року №1977 “Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки” був предметом розгляду у Волинському окружному адміністративному суду рішенням якого 12 жовтня 2021 року у справі №140/6940/21 в задоволенні позову ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” відмовлено повністю та залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2022 року.
Вказаним рішенням встановлено факт дотримання відповідачем вимог податкового законодавства в частині призначення перевірки за наявності правових та фактичних підстав, у порядку, встановленому законом, та у межах наданих повноважень контролюючому органу.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
При цьому, як установлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом головні державні ревізори-інспектори були допущені до проведення позапланової виїзної документальної перевірки ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” на підставі наказу від 01 липня 2021 року №1977 (арк. спр. 16), терміни проведення якої були перенесені про що винесено відповідний наказ від 07 липня 2021 року №2000.
Відповідно до наказу ГУ ДПС у Волинській області від 08 вересня 2021 року №2585 перевірку поновлено з 09 вересня 2021 року по 10 вересня 2021 року, однак перевіряючими за адресою реєстрації товариства жодної посадової особи чи ознак здійснення господарської діяльності останньою встановлено не було про що зафіксовано в актах від 09 вересня 2021 року №1064/07-02/42926090 та від 10 вересня 2021 року №1075/07-02/42926090.
Матеріалами справи підтверджено, що уповноважений представник позивача в телефонному режимі був повідомлений про вихід посадових осіб на перевірку про що зазначено в акті від 10 вересня 2021 року (арк. спр. 28).
З огляду на вказане, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що позивач не був належним чином ознайомлений з наказом про поновлення терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки, який отримав лише 28 вересня 2021 року .
Нормами пункту 78.4 статті 78 ПК України, на яку посилається позивач, надає контролюючому органу право на проведення такої перевірки у разі вручення платнику податків саме копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки та  чинним законодавством не передбачено процедури повторного допуску до проведення перевірки, терміни проведення якої були перенесені.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ГУ ДПС у Волинській області у межах наданих ПК України повноважень була проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТзОВ “Вест Стандарт ЮА”, за результатами якої складено акт та у зв`язку з виявленими порушеннями  винесено податкові повідомлення – рішення від 23 жовтня 2021 року №0059430702 та №0059400702, тобто проведена правомірно до діючих норм ПК України.
В порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 201.1 статті 201 ПК України ТзОВ “ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА” у період травень 2021 року не нараховано податкових зобов`язань, не складено та не зареєстровано податкових накладних з реалізації покупцям - фізичним та юридичним особам транспортних засобів в кількості 604 штуки, що у зв`язку із чим було винесено податкове повідомлення – рішення від 23 жовтня 2021 року №0059400702, яким визначено грошове зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 9915308,75 грн, в тому числі: за податковими та/або іншими зобов`язаннями – 7932247,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) –  1983061,75 грн (арк. спр. 42-43).
Так, під час перевірки своєчасності, достовірності і повноти визначення суми податкових зобов`язань та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації (рядок 9 (колонка Б) Декларації) встановлено її заниження на 8 734 250,0 грн, що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації.
Основна видом діяльності ТОВ “ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА” у періоді, що перевіряється, є операції з ввезення на митну територію України в режимі імпорту транспортних засобів з подальшою їх реалізацією фізичним та юридичним особам.
Згідно Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200 із змінами та доповненнями суб`єкт господарювання, який здійснює оптову та роздрібну торгівлю автомобілями, автобусами, мотоциклами всіх типів , марок і моделей, причепами, напівпричепами, мотоколясками, іншими транспортними засобами вітчизняного та іноземного виробництва та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, зобов`язаний вести в письмовому та електронному вигляді журнал обліку надходження і реалізації або передачі для реалізації зазначених транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, укладених договорів купівлі-продажу транспортних засобів, виданих актів приймання-передачі, біржових угод і відповідно номерних знаків для разових поїздок та номерних знаків "Транзит", актів огляду реалізованого транспортного засобу, актів технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер; електронний реєстр - автоматизована інформаційно-пошукова система обліку суб`єктів господарювання, які здійснюють оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, накопичення інформації про надходження, передачу, реалізацію транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, видачу та використання бланкової продукції, номерних знаків для разових поїздок і номерних знаків "Транзит".
Суб`єкти господарювання здійснюють продаж транспортних засобів, зокрема укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів, за місцезнаходженням торговельних приміщень,
Згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 із змінами та доповненнями транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС або через центри надання адміністративних послуг. 
Транспортні засоби та їх складові, що мають ідентифікаційні номери, і придбані юридичними чи фізичними особами, реєструються на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, передбачених пунктом 8 цього Порядку, та митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або їх копій, що скріплюються особистою номерною печаткою працівника органу доходів і зборів та печаткою такого органу.
Відповідно до пункту 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.
Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; акт приймання-передачі транспортних засобів; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів про реєстрацію в повноважених органах МВС транспортних засобів чи їх склепових частин, що мають ідентифікаційні номери.
Відповідно до пункту 185.1. статі 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу  орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Нормами пункту 187.1. статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Згідно із пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган: б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування; в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Відповідно до додатку 2 до акту перевірки “Реєстр реалізованих транспортних засобів, по яких не виписані податкові накладні” протягом травня 2021 року ТзОВ “ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА” реалізовано фізичним та юридичним особам транспортних засобів на загальну суму 54260500,00 грн (арк. спр. 76-81), колегія суддів звертає увагу на те, що на спростування вказаних порушень, позивачем не надано  суду жодних пояснень та письмових доказів.
Окрім того, відповідачем при проведенні перевірки встановлено, що в порушення пункту 1 статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, пункту 44.1. статті 44 ПК України неправомірно сформовано податкового кредиту в податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року (рядок 21 “Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду”) та відповідно за травень 2021 року (16.1 “Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду”), що у зв`язку із чим було винесено податкове повідомлення – рішення від 23 жовтня 2021 року №0059430702, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі  105188291,00 грн (арк. спр. 41).
ТзОВ “ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА” подало до ГУ ДПС У Волинській області податкову декларацію з податку на додану вартість (реєстраційний №9165014842 від 22 червня 2020 року за  податковий період - травень 2021 року. В рядку від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду підприємством зазначена сума податку на додану вартість - 105  717 246,00 грн.
Також за податковий період - квітень 2021 року товариством подано відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість (реєстраційний №9131730722 від 20 травня 2021 року).
В рядку “Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду” вказана сума податку на додану вартість - 105 717 246,0 грн.
Згідно з Додатком 2 до податкової декларації з податку на додану вартість - “Довідка про суму від`ємних значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу звітного (податкового) періоду, яка зараховується до наступного звітного (податкового) періоду” за квітень 2021 року сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 податкової декларації  з податку на додану вартість за квітень 2021) складає 105 717 246,00 грн. Звітний (податковий) період, у якому виникло значення - квітень 2021 року.
Таким чином, податковим органом встановлено, що в порушення частини першої статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, пункту 44.1 статті 44 ПК України позивачем неправомірно сформовано податковий кредит в податковій декларації з податку на додану вартість за квітень 2021 року (рядок 21 “Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду”), та, відповідно, за травень 2021 року (16.1 “Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду: значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду”) в загальній сумі - 104 378 969 грн, а також в податковій декларації з податку на додану вартість за травень 2021 року (рядок 10.1 “Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних активів на митній території України: з основною ставкою”) в загальній сумі 7 319 гривень.
Письмові пояснення з підстав встановлених порушень чи докази на спростування таких порушень у матеріалах справи відсутні.
09 червня 2021 року ГУ ДПС у Волинській області листом №9627/6/03-20-18-08-06 повідомило ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” про необхідність відновлення документів протягом 90 календарних днів, з дня, що настає за днем надходження повідомлення до органу ДПС (арк. спр. 15).
Матеріалами справи підтверджується та не заперечується апелянтом, що повідомлення подано до контролюючого органу 03 червня 2021 року, тому виходячи із норм пункту 44.5. статті 44 ПК України ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” було зобов`язане відновити первинні документи до 01 вересня 2021 року.
Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на абзац третій пункту 44.5. статті 44 ПК України, відповідно до якого у разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок (крім перевірок, визначених статтею 200 цього Кодексу) переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів, оскільки позапланова виїзна документальна перевірка ТзОВ “Вест Стандарт ЮА” проводилася саме на підставі статті 200 ПК України у зв`язку із поданням податкової декларації за травень 2021 року з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тисяч грн.
Відтак, норма щодо можливості перенесення проведення перевірки до дати відновлення та надання документів на строк не більше ніж 120 днів не може бути застосована у спірних правовідносинах, оскільки у даному випадку наявних виняток, який  прямо обумовлений у вказаній статті.
Відповідно до абзацу четвертого пункту 44.5. статті 44 ПК України, у разі не відновлення документів, зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Пунктом 44.6 статті 44 ПК визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Наведені норми встановлюють правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила  - виключення факту наявності документів на час складення податкової звітності. Вони є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входить в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.
Отже, платник податків не може посилатися в судовому процесі на документи, які не були надані  під час перевірки або впродовж десяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 10 лютого 2022 року справа №420/6441/19, від 14 червня 2021 року у справі №140/893/19, від 29 травня 2020 року у справі №826/27811/15.
Таким чином, нормами пункту 44.5 статті 44 ПК України передбачено імперативний обов`язок платника податків відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів, незалежно від находження запиту контролюючого органу щодо їх надання.
Однак в матеріалах справи відсутні письмові докази на підтвердження вжиття позивачем будь-яких заходів з метою відновити втрачені документи: листування з контрагентами про надання копій первинних документів, звернення до банків в яких відкриті рахунки про надання виписок руху коштів по цим рахункам, акти звірки, тощо.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).
На підставі встановлених обставин справи позивачем не було доведено наявність порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваних податкових - повідомлень рішень та враховуючи факт ненадання первинних документів чи письмових доказів в спростування виявлених відповідачем порушень щодо завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за травень 2021 (код рядка 19 Декларації з податку на додану вартість) на загальну суму 105 188 291,00 грн. та заниження податкових зобов`язань (показник рядка 1.1 (колонка Б) Декларації) в сумі 7 932 247,00 грн, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що податкові повідомлення - рішенням від 23 жовтня 2021 року №0059430702 та №0059400702 винесені правомірно у відповідності до вимог діючого законодавства, відтак заявлені позовні вимоги є безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.
Керуючись ст. 308, 310, 311, 313, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ СТАНДАРТ ЮА" залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі № 140/1941/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 25.10.2022 року