ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/909/17  Номер провадження 22-ц/814/76/22	Головуючий у 1-й інстанції Маханьков  О.В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:     Пилипчук Л.І., Чумак О.В.
при секретарі:  Коротун І. В.
за участю 
представника стягувача – адвокат Голяніщев Д.Ю. 

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича

на  ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від  09 серпня 2021 року, ухвалене суддею Маханьковим О.В., повний текст складено - дата не вказана

за поданням приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про примусове проникнення до житла боржника

у справі за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , у якому просив суд дозволити примусове проникнення до квартири   АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності  ОСОБА_1 . 
Подання мотивоване тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. на виконанні перебуває виконавче провадження №64600186 з примусового виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області № 537/909/17 від 10.06.2020 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості перед TOB «Кей Колект» шляхом проведення прилюдних торгів. У відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 23.02.2021 р. ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та у порядку ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою боржника, яка вказана у виконавчомудокументі, а саме: АДРЕСА_3 , що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень. Того ж дня, відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , про що також повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку. Крім того, постанови направлено на адресу місцезнаходження нерухомого майна, що належить боржнику на праві приватної власності, а саме: АДРЕСА_2 , що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень від 24.02.2021 року. Проте, листи із документами виконавчого провадження було повернуто на адресу приватного виконавця з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання`за адресою: АДРЕСА_3 та з відміткою «адресат не проживає за вказаною адресою»: АДРЕСА_2 . У ході виконавчого провадження виконавцем вчинено дії, в результаті яких встановлено наступне. На підставі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено, що боржнику на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ВЕА № 497628 від 09.08.2006 p., виданим Другою кременчуцькою держнотконторою. Дана квартира є предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 20.06.2007 p., іпотекодавець ОСОБА_1 , іпотекодержатель - ТОВ «Кей-Колект». Згідно відповіді виконавчого комітету Кременчуцької міської ради встановлено, що боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . 02.06.2021 року виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого двері ніхто не відчинив, у доступі до помешкання надано не було. Про факт ненадання доступу до квартири у присутності понятих складено відповідний акт приватного виконавця від 02.06.2021 р. 13.07.2021 р. на обидві адреси боржника направлено повідомлення про проведення виконавчих дій. Про факт ненадання доступу до квартири складено відповідний акт приватного виконавця від 03.08.2021 року. Про обставини, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо) або про інші підстави, внаслідок виникнення яких боржник був позбавлений можливості скористатися правами, наданими йому, та які можуть бути підставою для відкладення виконавцем проведення виконавчих дій, боржник не повідомив та з письмовими заявами до виконавця не звертався. Незважаючи на те, що приватним виконавцем вжито усіх можливих заходів щодо організації виконання судового рішення, боржник не виконує законні вимоги приватного виконавця, не вчиняє жодних дій для виконання рішення суду, ухиляється від отримання поштової кореспонденції приватного виконавця, будучи при цьому належним чином проінформованим про наявність відкритого виконавчого провадження, а також будучи поза розумним сумнівом обізнаним про існування боргу. Виходячи з вищевикладеного, оскільки виконавцю добровільного доступу до помешкання надано не було, єдиним можливим способом організації виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області у справі №537/909/17 є примусове проникнення до квартири, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що у свою чергу допускає правомірне та виправдане обмеження права власності задля цілей виконавчого провадження та гарантування виконання рішення суду. При тому, у результаті примусового проникнення до житла боржника права неповнолітніх та будь-яких інших осіб порушені не будуть, оскільки встановлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований і зі слів сусідів у квартирі ніхто не проживає.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 серпня 2021 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про примусове проникнення до помешкання боржника - відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що подання приватного виконавця не містить доказів того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлений про намір державного виконавця вчинити вказані виконавчі дії та чинив перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій. Приватним виконавцем не надано також доказів, того що є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно, ніж як примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться. Суд встановив відсутність достатніх підстав для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», тому суд прийшов до висновку про те, що подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власника домоволодіння, визнав необхідним відмовити у його задоволенні.
В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення подання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що підстави, на яких грунтується відмова суду першої інстанції у задоволення подання, є передчасними та необгрунтованими, зробленими без з`ясування усіх істотних обставин справи та неправильного застосування норм матеріального права. Підставою для задоволення подання виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника має бути не вчинення останнім перешкод, а факт ненадання ним доступу до такого майна. Вказує, що висновок суду першої інстанції проте, що матеріали подання не містять доказів того, що боржник достовірно знає про наявність відкритого виконавчого провадження, оскільки поштові конверти повернулися приватному виконавцю без вручення, є неправильним, т.я. чинним законодавством передбачено обов`язок приватного виконавця надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням  саме на адресу боржника, зазначену у виконавчому документі, а отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у такому боржник вважається належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження, що і було зроблено приватним виконавцем шляхом направлення постанови про відкриття виконавчого провадження за двома відомим адресами боржника, що підтверджується списками згрупованих рекомендованих з повідомленнями поштових відправлень від 24.02.2021 року, а повернення без вручення цих відправлень не свідчить про неналежне повідомлення боржника про відкриття провадження, а висновок суду першої інстанції про те, що боржник не проінформований належним чином про наявність відкритого виконавчого провадження є необгрунтованим. Боржник достоменно обізнаний про наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки ним було подано заперечення на позов, як вказано у тексті рішення суду від 13.06.2018 року. Також вказує, що судом першої інстанції зроблено неправильний висновок про те, що приватним виконавцем не надано доказів того, що є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно, оскільки у даному випадку судом вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості і на виконання приватного виконавця перебуває виконавче провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки: двокімнатну квартиру за адресою  АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем шляхом проведення прилюдних торгів. Наведені судом першої інстанції підстави для відмови у задоволенні подання суперечать вимогам Закону «Про виконавче провадження» при здійсненні виконавчих дій з примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказує, що не узгоджуються з вимогами чинного законодавства висновки суду першої інстанції про те, що матеріали подання не свідчать про те, що боржник належним чином повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, також відносно того, що понятими не є сусіди. Зазначає, що боржник свідомо не отримує поштову кореспонденцію від приватного виконавця та тривалий час ухиляється від виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що на виконанні у приватного виконавця Скрипника В.Л. перебуває виконавче провадження №64600186 з примусового виконання виконавчого листа Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області № 537/909/17 від 10.06.2020 р. про стягнення на предмет іпотеки двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості перед TOB «Кей Колект» шляхом проведення прилюдних торгів (т.2 а.с. 161).
У відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 23.02.2021 р. приватним виконавцем Скрипником В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та у порядку ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою боржника, яка вказана у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_3 , що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень (т.2 а.с. 175).
Того ж дня, відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , про що також повідомлено боржника у визначеному законодавством порядку. 
Крім того, постанови направлено на адресу місцезнаходження нерухомого майна, що належить боржнику на праві приватної власності, а саме: АДРЕСА_2 , що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень від 24.02.2021 року (т.2 а.с. 175).
Проте, листи із документами виконавчого провадження було повернуто на адресу приватного виконавця з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання`за адресою: АДРЕСА_3 та з відміткою «адресат не проживає за вказаною адресою» за адресою: АДРЕСА_2 .
У ході виконавчого провадження виконавцем також вчинено дії, в результаті яких встановлено наступне.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, боржнику на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом ВЕА № 497628 від 09.08.2006 p., видане Другою кременчуцькою держнотконторою. Дана квартира є предметом іпотеки згідно договору іпотеки від 20.06.2007 p., іпотекодавець ОСОБА_1 , іпотекодержатель - ТОВ «Кей-Колект» (т.2 а.с. 166-167).
Згідно відповіді виконавчого комітету Кременчуцької міської ради встановлено, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с. 171).
02.06.2021 року виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого двері ніхто не відчинив, про що у присутності понятих складено відповідний акт приватного виконавця від 02.06.2021 р. (т.2 а.с. 181). 
З аналізу статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 439 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно. 
При цьому, передумовами такого звернення є обізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження, ухилення боржника від вчинення дій спрямованих на виконання рішення суду в тому числі і виконання вимог виконавця за умови, якщо боржник про них обізнаний. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції не погодився з доводами приватного виконавця про те, що боржник будучи належним чином проінформованим про наявність відкритого виконавчого провадження, а також будучи поза розумним сумнівом обізнаним про існування боргу, не виконує законні вимоги приватного виконавця, не вчиняє жодних дій для виконання рішення суду, ухиляється від отримання поштової кореспонденції приватного виконавця та не надає виконавцю добровільного доступу до помешкання виходячи з наступного.
Так, матеріали подання приватного виконавця не містять доказів того, що боржник достовірно знає про наявність відкритого виконавчого провадження, адже поштові конверти повернулися виконавцю без вручення. 
Також приватним виконавцем не надано суду відомостей, щодо вчинення ним перевірок щодо виявлення коштів боржника у національній та іноземній валютах, інших цінностей, у тому числі кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, на які звертається стягнення у першу чергу.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що державним виконавцем не вжито достатніх заходів для встановлення усього майна боржника, безперешкодного входження до житла боржника, для належного виклику боржника, які не потребують примусового проникнення до житла.
Як вбачається з матеріалів справи, відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджає вільному доступу державного виконавця до свого житла. Із доданого до подання акту не вбачається часу проведення виконавчих дій, які могли проводитись у час перебування боржника на роботі, лікуванні, у відпустці тощо.
Згідно акту приватного виконавця, двері у квартирі адресою: АДРЕСА_2 , ніхто не відчинив, при цьому приватний виконавець вказує про відсутність проживаючих у квартирі, зі слів сусідів, хоча і не зазначає осіб вказаних сусідів, так, як понятими вказані особи, які не є сусідами та проживають за зовсім іншими адресами, що не може свідчити про те, що боржник не надає у добровільному порядку доступу до помешкання.
Надані матеріали подання про примусове проникнення до житла боржника не свідчать про те, що боржник належним чином повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, що останній чинив цьому перешкоди та не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій. Фіксування державним виконавцем у акті того факту, що двері ніхто не відчинив, не дають підстав вважати, що йому чинились перешкоди для проникнення в приміщення.
Крім того суд першої інстанції встановив, що приватним виконавцем не надано відомостей відносно того, чи виходив він з метою перевірки майнового стану боржника за адресою, вказаною у виконавчому листі, та реєстрації боржника: АДРЕСА_3 протягом часу, з якого відкрито виконавче провадження. 
Ухвалами Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.08.2020 року та 30.10.2021року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про примусове проникнення до житла боржника - відмовлено. При цьому, приватний виконавець Скрипник В.Л. в обґрунтування свого подання зазначав такі ж підстави та надавав такі ж докази, як і при зверненні з попереднім поданням, у задоволені якого було відмовлено. Приватним виконавцем Скрипник В.Л. після жовтня 2020 року до 23.02.21 р. не було вчинено жодних дій, спрямованих на виконання рішення, зокрема дії, які необхідно виконати, що зазначені в ухвалах суду від 18.08.2020 року та 30.10.2021року. 
Суд першої інстанції встановив, що приватним виконавцем Скрипник В.Л. вчиняються дії на виконання рішення суду щодо звернення майна саме за місцем знаходження такого майна АДРЕСА_2 , однак, приватному виконавцю достовірно відомо, про що останній, і сам зазначає в обґрунтування подання, що боржник за місцем знаходженням такого майна не проживає, відповідно відповіді Крюківської райадміністрації в квартирі АДРЕСА_4 значиться зареєстрованим лише син боржника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, відсутність боржника та повнолітніх членів його сім`ї за місцем знаходження мана, яке підлягає стягненню, є відомими фактом для приватного виконавця, що в свою чергу є і заздалегідь відомим про неможливість вручення відповідних виконавчих документів боржнику за цією адресою. Разом з тим, приватному виконавцю достовірно відомо офіційне зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , але жодних виконавчих дій за вказаною адресою приватним виконавцем не здійснюється, зокрема і таких дій, як повідомлення про проведення опису майна та надання доступу до такого майна, на яке звернуто стягнення. 
Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. 

Статтею 30 Конституції України кожному громадянину гарантується недоторканність житла. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи, допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.
Згідно ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.  Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.
Згідно п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має правозвертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
По справі вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 є  ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.2 а.с. 8-11).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. від 01.07.2020 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №537/909/17, виданого 10.06.2020 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 , в межах залишку заборгованості ОСОБА_1 , в загальному розмірі валюті договору 21 142,73 долара США, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (т.2 а.с. 6).
Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи, дав неправильну оцінку доказам, що містяться у справі, та прийшов до помилкового висновку про те, що подання приватного виконавця не містить доказів того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та що повідомлений про намір державного виконавця вчинити вказані виконавчі дії та чинив перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій.
Як вбачається із акту приватного виконавця від 12.08.2020 року, який суд першої інстанції не взяв до уваги та не дав відповідну правову оцінку зазначеним у ньому обставинам, останнім було здійснено телефонний дзвінок до боржника ОСОБА_1 , якому було повідомлено про існування судового рішення про звернення стягнення на спірну квартиру, було запропоновано надати доступ до неї для проведення огляду майна та визначитися з датою для проведення виконавчих дій, але боржник у грубій формі відмовився добровільно надати доступ до квартири (т.2 а.с. 22-23).
Вище вказаний акт приватного виконавця від 12.08.2020 року доводить факт ухилення боржника від виконання рішення суду.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що виконання вище вказаного рішення суду, яке полягає у зверненні стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 , передбачає проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, тобто, у межах виконавчого провадження необхідно провести оцінку вартості спірної квартири. Оскільки боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку не надає доступ до спірної квартири, то колегія суддів приходить до висновку про те, що подання приватного виконавця є обгрунтованиим та підлягає задоволенню.
Крім цього, колегія суддів зазначає про те, що боржнику ОСОБА_1 достовірно відомо про наявність рішення суду про звернення стягнення на спірну квартиру та про наявність виконавчого провадження. 24.11.2021 року боржником ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга на рішення суду від 13.06.2018 року, яке постановою Полтавського апеляційного суду від 17.08.2022 року залишено без змін.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що подання приватного виконавця є обгрунтованим та доведеним належними та допустимими доказами, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення подання.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 

По справі вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В. Л. при подачі апеляційної скарги був сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.10.2021 року та  випискою про зарахування судового збору (т.2 а.с. 249,252), який підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1  на користь приватного виконавця. 

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно п.4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376, ч.1 п.4, 381 – 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

        Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича – задовольнити.
   Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від  09 серпня 2021 року - скасувати і ухвалити нове рішення.
   Поданням приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 – задовольнити.

Дозволити приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Скрипнику Володимиру Леонідовичу примусове проникнення до квартири  АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності  ОСОБА_1 . 

Стягнути з  ОСОБА_1 на користьприватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 вересня 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош                 Л. І. Пилипчук О. В. Чумак