Номер провадження: 33/813/1172/22
Номер справи місцевого суду: 521/11046/22 
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О. 
Доповідач Калініна О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 року        Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Калініної О.В. при секретарі Бойко В.В. за участю ОСОБА_1 , представників Одеської митниці Кептене Д.А., ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про правопорушення митних правил за апеляційною скаргою Одеської митниці на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2022 року відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2022 року провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 472 МК закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
зобов`язано Одеську митницю Держмитслужби вилучені товари (валютні цінності) у сумі 1000 євро, згідно протоколу про порушення митних правил № 0844/50000/22 від 13.06.2022 року, повернути особі, відносно якої був складений протокол або його представникові.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі Одеська митниця просить постанову від 18.08.2022 року скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 472 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100% вартості товарів з їх конфіскацією.
Вказує, що постанова суду є необґрунтованою, винесеною без об`єктивного і всебічного розгляду справи у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Відповідно до матеріалів справи 13.06.2022 року в зоні митного контролю м/п “ Рені” при здійсненні спільного прикордонно - митного контролю та оформлення т/х ?LINA?, п який прибув з порту Tekirdag (Туреччина), старший механік вказаного судна України ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою в Декларації про особисту валюту (CREW MONEY LIST від 13.06.2022) точні та достовірні відомості про наявність особистої валюти, а саме в декларації зазначено про відсутність валютних цінностей ( NIL), а фактично наявна сума у кількості 1000 Євро.
Ст. 334, 335 МК України передбачено, що при перевезенні водним транспортом для здійснення митного контролю подаються відомості про наявність ( відсутність) на борту судна товарів, включаючи валютні цінності наявні у членів екіпажу.
Відповідно до поданих Одеській митниці до митного контролю та оформлення документів в Декларації про особисту валюту (CREW MONEY LIST від 13.06.2022) ОСОБА_1 особисто поставив напис про відсутність валютних цінностей та засвідчив особистим підписом, таким чином не заявив за встановленою формою в Декларації про особисту валюту відомості про наявність у нього 1000 євро.
Підставою для закриття провадження у справі судом першої інстанції стало те , що у ОСОБА_1 наявні об`єктивно мінімальні знання законодавства України , яке регулює митні процедури та він не знав про необхідність обов`язкового декларування виявленої у нього валюти.
Відповідно до ст. 68 Конституції кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. 
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду представники Одеської митниці підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
ОСОБА_1 заперечив проти задоволення апеляційних вимог. Пояснив, що не знав про те, що необхідно декларувати суму валюти , яка не перевищує 10000 євро, а тому не вказав про наявні у нього 1000 євро в декларації про особисту валюту членів екіпажу. Стверджує, що в його діях відсутні склад порушення митних правил передбачених ст. 472 МК.
Заслухавши пояснення учасників справи , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Мотиви апеляційного суду.
За змістом ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
В силу вимог ст.ст.245,251,252 КУпАП суд повинен повно, всебічно й об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати оцінку зібраним у ній доказам і постановити законне і обґрунтоване судове рішення.
Обґрунтовуючи свої висновки про невинуватість ОСОБА_1 у порушенні митних правил , передбачених ст. 472 МК суд першої інстанції не дотримався в повному обсязі зазначених вимог , не з`ясував всі обставини і належним чином не оцінив докази у справі, допустив суперечності у власних висновках. 
Мотивуючи своє рішення суд вказав, що хоча в діях ОСОБА_1 формально можливо побачити склад правопорушення, разом з тим, вимоги ч. 1 ст. 268 МК надають право на висновок про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК. Фактичні обставини вказаної справи свідчать про звичайну помилку при поданні та оформлені документів, оскільки ОСОБА_1 пояснив , що не вказав на зазначену суму валюти, так як вважав, що не порушує правила ввозу валюти до України до 10 000 Євро. 
Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не здійснив таких дій, які б свідчили про умисне порушення вимог законів України. У даному випадку є класичною ситуація, коли особа формально начебто і повинна бути покарана за певні недоліки в своїх діях. Разом з тим, це лише формально. За змістом ОСОБА_1 не повинен нести жодної відповідальності. Він не знав, що необхідно декларувати зазначені кошти, у нього об`єктивно мінімальні знання законодавства України, яке регулює митні процедури. Всі його дії показують випадковість ситуації та порушень, які національне законодавство визначає як правопорушення.
Проте з таким висновком суду погодитися не можна. 
Приймаючи зазначене процесуальне рішення, суд залишив поза увагою приписи закону, що визначають коло обставин, які підлягають з`ясуванню при розгляду справи про порушення митних правил, на чому слушно наголошує апелянт.
Судом не досліджувалися фактичні обставини справи, не перевірялися та не надавалася оцінка наявним у справі доказам з точки зору їх достатності для доведеності винуватості чи невинуватості особи, відносно якої складено протокол про порушення митних правил.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України через те , що він мав при собі 1000 євро, що не перевищує суму 10000 євро, а тому не зобов`язаний був письмово декларувати належну йому валюту, яка не є забороненим або обмеженим до обігу предметом за законодавством України.
Статтею 472 МК України передбачена адміністративна відповідальність   недекларування товарів (крім тих, що переміщуються через митний кордон України громадянами), транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. 
Товарами є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі, згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України. При цьому, пункт 1 "б" ч. 1 ст. 4 МК України відносить іноземну валюту до валютних цінностей.
Відповідно до п. 2 "г" ч. 1 ст. 335 МК України, під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник при перевезенні водним транспортом товарів, зобов`язані надати органу доходів і зборів в паперовій або електронній формі, зокрема, і декларацію про особисті речі екіпажу судна.
Пунктом 2 "з" ч. 1 ст. 335 МК України встановлено що, під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України водним транспортом, надаються органу доходів і зборів документи, які, зокрема, містять відомості про наявність (відсутність) на борту судна валютних цінностей, що наявні у членів екіпажу .
Відповідно до положень Конвенції про полегшення міжнародного морського судноплавства 1965 року під особистими речами команди судна слід розуміти одежу, предмети повсякденного користування і будь які інші речі, що належать членам команди судна і перевозяться на судні , включаючи валюту.
Розділами 2, 3 Порядку виконання митних формальностей на морському та річковому транспорті, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 10.03.2015 № 308 передбачено, що під час переміщення судна через митний кордон України як на прибуття так і на вибуття капітан судна або уповноважена ним особа подає документи та відомості, визначені пунктом 2 частини першої статті 335 Митного кодексу України.
Отже, зазначені вище нормативно правові акти передбачають обов`язкове декларування членами екіпажу особистих речей , до яких віднесено і валютні цінності і такі декларації подаються як при прибутті судна так і при вибутті за межі митної території України.
Не можна погодитися із висновками суду про те, що ОСОБА_1 перетинав кордон як фізична особа, а тому без письмового декларування має право перемістити через митний кордон України суму, що не перевищує 10000 євро, оскільки в даному випадку ОСОБА_1 переміщував валютні цінності через митний кордон України як член екіпажу судна , яке підлягало митному контролю, а не як фізична особа, що переміщується через митний кордон та провозить товари для власних потреб.
Митний контроль товарів, що переміщуються членами екіпажу (як резидентами, так і нерезидентами), здійснюється за декларацією про особисті речі членів суднового екіпажу відповідно до положень ст. 335, 338-340 МКУ. За недотримання вимог зазначених норм Митного кодексу України передбачена відповідальність ст. 472 МКУ.
Митний контроль товарів, що переміщуються фізичними особами, які не входять до складу екіпажу водного судна здійснюється в оглядовому залі порту із застосуванням двоканальної системи митного контролю відповідно до статті 366 Митного кодексу України з урахуванням положень ч. 3 ст. 197 МКУ. За недотримання порядку проходження митного контролю відповідно до ст. 366 МКУ громадяни несуть відповідальність передбачену ст. 471 МКУ.
Отже, ОСОБА_1 як член екіпажу судна при здійсненні митного контролю зобов`язаний був надати точні і достовірні відомості про наявні у нього валютні цінності, які мали бути внесені до Декларації про валюту екіпажу , чи усно заявити про їх наявність до початку митного огляду, проте не дотримався вимог закону , за що підлягає притягненню до відповідальності за ст. 472 МКУ.
Те, що валютні цінності у ОСОБА_1 були виявлені без ознак приховування не впливає на висновки про наявність в його діях порушення митних правил, оскільки склад митного правопорушення, визначеного ст. 472 Митного кодексу України, не передбачає такої ознаки як приховування товарів від митного контролю.
Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції, як така , що винесена без повного і об`єктивного з`ясування обставин справи , належної оцінки доказів та така, що містить суперечливі висновки суду, підлягає скасуванню із прийняттям апеляційним судом нової постанови. 
Апеляційний суд вважає доведеним , що 13 червня 2022 року в зоні митного контролю митного поста «Рені» в пункт пропуску ренійський морський торговий порт, 6 причал, при здійснені спільного прикордонного – митного контролю та оформлення т/х ?LINA?, прапор Belize, який прибув з порту Tekirdag (Туреччина), старший механік вказаного судна України ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою в Декларації про особисту валюту (CREW MONEY LIST від 13.06.2022) точні та достовірні відомості про наявність особистої валюти, а саме в декларації зазначено про відсутність валютних цінностей ( NIL), а фактично наявна сума у кількості 1000 євро.
Своїми діями ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене ст. 472 МК- недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
За порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України передбачена відповідальність у виді тягне за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів, транспортних засобів з конфіскацією зазначених товарів, транспортних засобів. 
Винуватість ОСОБА_1 порушенні митних правил , підтверджується :
- протоколом про порушення митних правил № 0844/5000022 від 13.06.2022 року в якому зазначено, що 13 червня 2022 року в зоні митного контролю митного поста «Рені» в пункт пропуску ренійський морський торговий порт, 6 причал, при здійснені спільного прикордонного – митного контролю та оформлення т/х ?LINA?, який прибув з порту Tekirdag (Туреччина), старший механік вказаного судна України ОСОБА_1 не заявив за встановленою формою в Декларації про особисту валюту (CREW MONEY LIST від 13.06.2022) точні та достовірні відомості про наявність особистої валюти, а саме в декларації зазначено про відсутність валютних цінностей ( NIL), а фактично наявна сума у кількості 1000 євро.
Протокол про порушення митних правил підписаний ОСОБА_1 без будь- яких зауважень та заперечень;
- актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 13.06.2022 р., відповідно до якого під час перевірки кількості особистої валюти, яка знаходилася в каюті старшого механіка виявлено не заявлений в декларації 1000 євро, що належить ОСОБА_1 .
Акт огляду підписаний ОСОБА_1 без заперечень. 
Законність проведення митного огляду, за результатами якого складений акт огляду від 13.06.2022 року, ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду не оспорювалася;
-  CREW MONEY LIST від 13.06.2022 року,  в якій власноручно ОСОБА_1 внесені записи , що валюта у нього відсутня. 
Під час розгляду справи судом ОСОБА_1 не спростовував факт недекларування ним, як членом екіпажу, особистої валюти у сумі 1000 євро .
Відомості до Декларації про валюту екіпажу внесені за підписом самого ОСОБА_1 , саме ОСОБА_1 як власник виявленої у нього валюти у сумі 1000 євро не заявив про всі наявні у нього валютні цінності, а тому його дії містять склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МКУ.
Вирішуючи питання про накладення стягнення , апеляційний суд враховує наступне. 
Відповідно до ч.1 ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд використовує Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції в аспекті порушення цієї статті у зв`язку з тим, що захід у вигляді конфіскації покладав на заявників «індивідуальний і надмірний тягар» і був непропорційним щодо вчиненого правопорушення, яке полягало в недекларуванні валютних цінностей при переміщенні їх через митний кордон.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Садоха проти України» від 11 липня 2019 року (заява № 77508/11) на основі своїх попередніх рішень та сформульованих у них позицій зазначив, що:
- «захід у вигляді конфіскації, навіть якщо він має на увазі позбавлення майна, підпадає під сферу дії другого абзацу статті 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого державі дозволено здійснювати контроль за користуванням власності для забезпечення сплати штрафів» (§ 23);
- «держави мають правомірний (легітимний) інтерес, а також обов`язок, відповідно до різних міжнародних договорів, уживати заходів на виявлення руху готівки через їх кордони та контролю за ним, оскільки великі обсяги готівки може бути використано для відмивання грошей, обігу наркотичних засобів, фінансування тероризму або організованої злочинності, ухилення від сплати податків або скоєння інших серйозних фінансових злочинів. Загальна вимога декларування, застосована до будь-якої особи, що перетинає державний кордон, запобігає прихованому вивезенню з країни та ввезенню до неї готівки, а такий захід, як конфіскація, що є наслідком не декларування готівки митним органам, є частиною загальної системи регулювання, призначеної протидіяти таким злочинам. Тому Суд вважає, що захід у вигляді конфіскації відповідав загальному інтересові суспільства» (§ 26);
- «щоб втручання було пропорційним, воно має відповідати серйозності порушення, а санкція, що застосовується, - тяжкості правопорушення, у цій справі - недотримання вимоги декларування» (§ 31);
- «стягнення у вигляді конфіскації не було спрямовано на відшкодування матеріальної шкоди - оскільки держава не зазнала жодних збитків унаслідок того, що заявник не задекларував кошти - а за своїм призначенням мало попереджувальний та каральний характер»(§ 32).
Слід врахувати і висновки Конституційного Суду України , викладені у рішенні від 21 липня 2021 року № 3-р(II)/2021.
Апеляційний суд вважає, що положення ст. 472 МКУ щодо виду та розміру адміністративного стягнення мають кримінально-правовий характер як за своєю каральною та стримувальною метою, так і за суворістю визначеного ними додаткового обов`язкового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації певних товарів, тому призначення такого стягнення має здійснюватися з урахуванням принципів і гарантій, притаманних кримінальному провадженню.
Юридичне регулювання питань переміщення валютних цінностей членів екіпажу не зумовлює потреби в сплаті митних зборів або будь-яких інших платежів на користь держави, а лише вимагає дотримання встановлених законодавцем додаткових вимог щодо письмового декларування зазначених цінностей, після виконання яких заборони чи обмеження не застосовуються до такого переміщення і воно не характеризується відповідно до законодавства України як незаконне. Отже, недотримання зазначених вимог не завдає жодної матеріальної шкоди або інших збитків державі, а також не спричиняє суттєвих негативних наслідків для суспільних або державних інтересів, якщо походження та подальше використання валютних цінностей, що не були задекларовані, не є неправомірними або злочинними.
Фактично уся шкода для державних і суспільних інтересів полягає у неповідомленні держави про переміщення через її митний кордон зазначених валютних цінностей, а їх конфіскація як адміністративне стягнення набуває непомірно каральних ознак.
Як видно, під час розгляду справи ОСОБА_1 пояснив , що наявні у нього кошти у сумі 1000 євро є авансом. 
Такі твердження митним органом спростовані не були.
Апеляційний суд вважає, що у даному випадку конфіскація валютних цінностей, вилучених у ОСОБА_1 за відсутності доказів неправомірності джерела їх походження та без врахування форми його вини та негативного впливу такої конфіскації на його майнове становище, не забезпечує досягнення справедливого балансу між вимогами публічних інтересів та захистом права власності особи та не узгоджуються з принципом верховенства права.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Суд вважає, що застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу є достатнім стягненням та відповідає принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини, передбачених с.1 Протоколу до Конвенції. 
Враховуючи викладене , на ОСОБА_1 має бути накладене адміністративне стягнення за ст. 472 МКУ у виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів, що становить 1000 євро , що за курсом НБУ станом на 13.06.2022 року становить 30932, 70 грн. без застосування конфіскації вилучених валютних цінностей. 
Відповідно до положень ст. 467 МКУ  якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Зважаючи на те, що порушення митних правил допущено ОСОБА_1 13.06.2022 року, то слід дійти висновку, що визначений ст. 467 МК України строк накладення адміністративного стягнення ще не сплинув.
Враховуючи викладене , апеляційний суд дійшов висновку , що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду скасувати та прийняти нову постанову. 
Керуючись ст. 294 КУпАП ,ст. 467, 472 МК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Одеської митниці задовольнити частково.
Скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2022 року про закриття провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст. 472 МК на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Винести нову постанову.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. 
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 472 МКУ у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів, що становить 1000 євро, що за курсом НБУ станом на 13.06.2022 року становить 30932, 70 грн. без конфіскації валютних цінностей у сумі 1000 євро , що стали предметом правопорушення, вилучених на підставі протоколу про порушення митних правил № 0844/50000/22 від 13.06.2022 року .
Вилучені за протоколом про порушення митних правил 0844/50000/22 від 13.06.2022 року 1000 євро повернути власнику - ОСОБА_1 . 
Постанова набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Копію постанови у порядку ст. 295 КУпАП направити учасникам судового провадження.

Суддя О.В. Калініна