ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1351/22 Справа № 242/3218/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Владимирська І.М. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 листопада 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., при секретарі Бадалян Н.О., за участю прокурора Надежденко С.В., захисника Анищенка А.О. та особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника Анищенка А.О. на постанову судді Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 наказом ГУНП в Донецькій області № 17 прийнято на службу до Національної поліції України, призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області та присвоєно спеціальне звання «сержант поліції». Будучи поліцейським, відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом декларування та суб`єктом відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. 30.03.2020 року ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням. Тобто, з 31.03.2020 року він був зобов`язаний подати декларацію суб`єкта декларування, який припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, не пізніше двадцяти робочих днів з дня припинення діяльності шляхом її заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК до 00 год. 00 хв. 29.04.2020 року. Однак, лише 30.03.2021 року о 11 год. 58 хв. поза строком, визначеним Законом, ОСОБА_1 несвоєчасно без поважних причин, подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чим порушив вимоги фінансового контролю. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
На вказане рішення суду захисником Анищенко А.О. подана апеляційна скарга, в якій просить постанову судді скасувати, провадження по справі закрити за п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду першої інстанції необґрунтованою та незаконною. Також апелянт звертає увагу, що під час складання протоколу та розгляду справи судом так і не було встановлено місце скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , що є порушенням вимог ст.256 КУпАП, а відтак за аналогією с КПК України при наявності так порушень справа підлягає закриттю.
Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Факт перебування ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Селидівського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області, та наявність у нього обов`язку подання декларації після звільнення відповідно до вимог Закону України «Про запобігання корупції» ніким не оспорюється.
Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції`як особа, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконання функцій держави або місцевого самоврядування, подає декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22 травня 2017 року, вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати: 1) об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації.
Так, для кваліфікації діяння за частиною першою статті 172-6 КУпАП необхідним є встановлення несвоєчасності подання декларації, тобто подання поза строком, визначеним законом, та неповажності причин такого несвоєчасного подання.
В судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_1 свою провину визнав, знав про необхідність здачі декларації, але не мав доступу до робочого місця, щоб скористатись цифровим підписом, необхідним при подачі декларації, зазначає що це було ненавмисно.
Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.
Переліку таких поважних причин у розумінні ч. 1 ст.172-6КУпАП законом не встановлено. Отже, поважність несвоєчасного подання декларацій у кожному окремому випадку має визначатись залежно від конкретних обставин кожної справи.
ОСОБА_1 був попереджений про необхідність подання декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», що підтверджено його особистим підписом, а тому він безумовно розумів порядок та умови виконання цього закону (а.с.35).
Враховуючи викладене, суддя правильно не знайшов жодних поважних причин несвоєчасного подання декларації, з чим погодився і суд апеляційної інстанції, оскільки відсутність доступу до робочого місця, на протязі року, не позбавила його можливості виконати покладені на нього обов`язки в інший зручний для нього спосіб, з огляду що він є дієздатною особою з вищою освітою.
Таким чином, ОСОБА_1 мав можливість та обов`язок належним чином виконати наведені вимоги антикорупційного законодавства, проте не вжив своєчасно відповідних дій.
Обговорюючи доводи апелянта з приводу не встановлення місця скоєння адміністративного правопорушення, слід зазначити, що питання підсудності було вирішено апеляційним судом та визначено за Селидівським міським судом Донецької області. Крім того, ОСОБА_1 працював саме в Селидівському ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області. 
За даною категорією справ законодавець не покладає на суб`єкта декларування обов`язок надати декларацію в конкретно визначеному місці, а встановлює лише строк в який такі обов`язки повинні бути виконанні. Тобто надає право декларанту вільно обирати місце та спосіб вчинення таких дій.
Також посилання автора апеляції про необхідність закриття провадження з цих підстав за аналогією з КПК України не є обґрунтованим, оскільки аналогія права в Україні не застосовується. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Отже, перевіривши постанову судді, в межах апеляційної скарги підстав для її скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Селидівського міського суду Донецької області від 08 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Анищенка А.О. без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя